Справа № 489/2959/26 
Номер провадження 2/489/2000/26 

РІШЕННЯ
Іменем України

25 серпня 2026 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого судді Кокорєва В. В.,
за участю секретаря судового засідання Ковальової С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Інгульського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " УКР КРЕДИТ ФІНАНС " (далі - позивач або ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС") до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення кредитної заборгованості
встановив
Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 22.01.2024 між ТОВ “УКР КРЕДИТ ФІНАНС” і фізичною особою, якою є – ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1336-0225. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши Відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного Кредитного договору. В подальшому, Відповідач всупереч умовам Кредитного договору, ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» та ст.ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив вищезазначені умови Кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит Кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед Кредитодавцем за Кредитним договором. Станом на 06.03.2026 року загальний розмір заборгованості Відповідача за Кредитним договором становить: 153 000,00 гривень, а саме: прострочена заборгованість за кредитом – 18 000,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 135 000,00 гривень. 
Разом з тим повідомляють, що Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до Позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості Позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 63 000,00гривень за умови погашення Позичальником решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 90 000,00 гривень.
Враховуючи вищезазначене, Кредитодавець просить суд у цьому позові стягнути з Позичальника не повну суму заборгованості за Кредитним договором, а лише її частину, а саме: прострочена заборгованість за кредитом – 18 000,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 72 000,00 гривень; що разом становить 90 000,00 гривень. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, представник відповідача ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення вимог, надала суду відзив, в якому вказав, що сума основного боргу (тіла кредиту) за спірним договором становить 18 000 грн, тоді як сума нарахованих процентів складає 72 000 грн, що у чотири рази перевищує розмір отриманих позичальником кредитних коштів. Такий розмір процентів є явно неспівмірним сумі основного зобов`язання та не відповідає принципам справедливості, добросовісності й розумності, закріпленим у цивільному законодавстві України. Фактично нараховані проценти набувають карального характеру та створюють для боржника надмірний фінансовий тягар, який не відповідає меті кредитних правовідносин. Розрахунок процентів, наданий позивачем, не містить належного обґрунтування їх нарахування, а заявлена до стягнення сума є неспівмірною із сумою основного боргу та призводить до покладення на відповідачку надмірного фінансового навантаження. Окремо слід зазначити, що на період дії воєнного стану законодавством України запроваджено додаткові гарантії соціального та правового захисту громадян, спрямовані на недопущення надмірного фінансового навантаження на населення в умовах збройної агресії Російської Федерації проти України.
Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.
22.01.2024 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1  укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 1336-0225, який підписаний одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) відповідача. Кредитодавець зобов`язався відкрити кредитну лінію для позичальника шляхом надання грошових коштів позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом. Окрім того, вказаним договором передбачено, що сума загальна сума кредиту - 18000 грн., дата надання кредиту - 22.01.2024; нараховані проценти за користування кредитом 13500 грн.; базовий період складає 30 календарних днів; стандартна процентна ставка - 2,50%, фіксована; строк кредитування - 300 календарних днів; денна процентна ставка - 2,50%.
Також відповідачем одноразовим ідентифікатором підписано Паспорт споживчого кредиту.
Згідно з квитанцією Liqpay, наданої представником позивача на карту 545708*34 зараховано кошти у розмірі 18000 грн. 
За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У статті 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (ч.1 ст. 1056-1 ЦК України).
В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №561/77/19 від 16.12.2020 зазначено, що особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з ч. ч. 1, 3, 4, 8, 12 ст. 11 Закону України"Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту)другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 233/1876/17 від 31.07.2019 зазначено, що оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633, 634ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений. В разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Відповідно до доданого представником позивача до позовної заяви розрахунку заборгованості, через неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за Договором про відкриття кредитної лінії № 1336-0225 від 22.01.2024, станом на 06.03.2026 утворилася заборгованість в розмірі 153 000,00 гривень, а саме: прострочена заборгованість за кредитом – 18 000,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 135 000,00 гривень.
Проте позивач просив суд стягнути не всю заборгованість, а лише її частину у розмірі 90000 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом – 18000,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 72000,00 гривень.
Відповідач заперечує проти нарахування заборгованості за відсотками та вказує, що така сума є необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам закону.
Як встановлено судом, у Договорі про відкриття кредитної лінії № 1336-0225 від 22.01.2024 сторони погодили стандартну процентну ставку розмірі 2,5%,при цьому денна процентна ставка встановлена у розмірі 2,5%.
Із розрахунку позивача вбачається, що нарахування процентів здійснено за період з 22.01.2024 по 16.11.2024 (в межах строку кредитування - 300 календарних днів) за процентною ставкою 2,50%.
Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, була доповнена частиною п`ятою згідно Закону України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023.
Згідно з частиною п`ятою статті 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, як слідує наведених змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%; з 22.04.2024 денна ставка не більше 1,5%; з 20.08.2024 денна ставка не більше 1%.
Таким чином, нарахування позивачем процентів з 22.04.2024 за процентною ставкою 2,50% в день не відповідає вимогам пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».
За розрахунком суду за період з 22.04.2024 по 19.08.2024 проценти складають 32400,00 грн. (18000 х 1,5% х 120), а за період з 20.08.2024 по 16.11.2024 складають 16020 грн. (18000 х 1% х 89). Тобто за весь період строку кредитування заборгованість за відсотками складає 89370 грн. 
Однак, враховуючи, що позивач зменшив проценти до 72000,00 грн., відповідно суд при вирішенні спору виходить саме із цього розміру.
Що стосується посилання відповідача на не співмірність розміру нарахованих відсотків та тіла кредиту, суд зазначає таке. 
Відносини щодо сплати процентів врегульовані договором та законодавством.
Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу.
За такого позивач як кредитодавець за укладеними сторонами договорами має право на отримання процентів за наданими у користування відповідачу кредитними коштами відповідно до умов договору.
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).
Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним) (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 липня 2021 року в справі № 759/24061/19 (провадження № 61-8593св21)).
Між сторонами погоджено розмір відсотків за стандартною процентною ставкою - 2,50% (фіксована). Матеріали справи не містять доказів визнання недійсними умов договору в частині нарахування відсотків за користування кредитним коштами або звернення споживачем (відповідачем у справі) до суду з такими вимогами в межах даної справи. За такого, Кредитний Договір №1336-0225 від 22.01.2024 є чинним та обов`язковим для виконання ОСОБА_1 .
Суд вивчивши матеріали справи та судову практику не знаходить підстав вважати встановлений сторонами Договору розмір відсотків несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», та не знаходить підстав для зменшення відсотків по кредиту.
До таких висновків прийшов і Миколаївський апеляційний суд у постанові від 28.07.2026 у справі №22-ц/812/1750/26 та у постанові від 21.07.2026 у цивільній справі №22-ц/812/1278/26.
Таким чином, враховуючи встановлені обставини, оцінивши наявні у справі докази, та проаналізувавши практику Миколаївського апеляційного суду, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. 
Відповідно до ч. 1 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.89,259,263-265 ЦПК України, суд вирішив
Задовольнити позов.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії №1336-0225 від 22.01.2024, яка станом на 06.03.2026 складає 90000 грн. (дев`яносто тисяч гривень), з яких: прострочена заборгованість за кредитом – 18000,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 72000 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,4 грн. 
Інформація про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», код ЄДРПОУ 38548598, адреса: 01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, буд. 26, офіс 407.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 04.09.2026.

Суддя В. В. Кокорєв