Справа № 643/4530/26
Провадження № 2/643/4676/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

03.08.2026          м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді Замікули Б.С.,
за участю секретаря судового засідання - Юшиної К.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу 
за позовом Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут»
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,

УСТАНОВИВ:

ПрАТ «Харківенергозбут», в особі представника Бобрицького С.П., звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електричну енергію, що виникла за адресою: АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ), за період з 01.08.2023 по 01.09.2025 у розмірі 27758,64 грн, а також судові витрати: судовий збір у сумі 2662,40 грн, витрати на отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у сумі 80,00 грн та поштові витрати.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є постачальником універсальних послуг з постачання електричної енергії на закріпленій території Харківської області. За адресою: 
АДРЕСА_1 фактично споживалася електрична енергія, у зв`язку з чим між сторонами виникли фактичні договірні відносини на умовах типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та комерційних пропозицій. Оскільки відповідач як власник житлового приміщення споживала електричну енергію, проте не здійснювала її оплату, за період з 01.08.2023 по 01.09.2025 виникла заборгованість у розмірі 27758,64 грн, яку позивач просить стягнути в судовому порядку.
Ухвалою судді від 12.03.2026 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. На виконання зазначеної ухвали представник позивача подав заяву про усунення недоліків від 16.03.2026.
Ухвалою суду від 20.03.2026 відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 28.05.2026, у подальшому розгляд справи відкладено на 03.08.2026.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяви про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, у разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином у порядку, встановленому ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала, заяв чи клопотань про розгляд справи за її відсутності або про відкладення розгляду справи не заявляла.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті; у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив на позовну заяву не подав, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд у відповідності до ст. 280-282 ЦПК України ухвалює у справі заочне рішення на підставі наявних у ній доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка № 460311449 від 15.01.2026) ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 2766, посвідченого 13.11.2019 приватним нотаріусом Яновою О.Є. Харківського міського нотаріального округу, була власником квартири, розташованої за адресою:
 АДРЕСА_1 . Право власності відповідача на зазначений об`єкт нерухомого майна припинено 06.09.2025 у зв`язку з відчуженням квартири новому власнику -
ТОВ «Ліберті 2025».
Постановою НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268 ПрАТ «Харківенергозбут» визначено постачальником універсальних послуг з постачання електричної енергії на території Харківської області. Позивач має ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу (постанова НКРЕКП від 19.06.2018 № 505).
За наведеною адресою відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 (EIC-код 62Z696086507528A), за яким обліковується фактичне споживання електричної енергії. Згідно з довідкою АТ «Харківобленерго» станом на 22.01.2026, сформованою за даними комерційного обліку (показання лічильника № 0537706, зняті персоналом оператора системи розподілу), за період з 01.08.2023 по 01.09.2025 за зазначеним особовим рахунком обліковано фактичний обсяг спожитої електричної енергії. За актом зняття показів розрахункового засобу комерційного обліку електричної енергії від 23.01.2026 підтверджено номер лічильника та особового рахунку за спірною адресою.
Відповідно до розрахунку основного боргу, наданого позивачем, за спірний період з 01.08.2023 по 01.09.2025 за особовим рахунком № НОМЕР_1 спожито 7182 кВт·год електричної енергії, вартість якої за встановленими тарифами (2,64 грн та 4,32 грн за кВт·год у відповідні періоди) становить 27758,64 грн. Оплата за спожиту електричну енергію відповідачем не здійснювалася, у зв`язку з чим станом на 01.09.2025 утворилася заборгованість у зазначеній сумі.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, який укладається з урахуванням ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом приєднання споживача до умов договору.
Згідно з абз. 5 п. 13 розділу XVII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії» фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Таким чином, договір про постачання електричної енергії є укладеним з моменту фактичного споживання електричної енергії, що є вчиненням конклюдентних дій.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 цього Закону постачання електричної енергії належить до житлово-комунальних послуг.
Як визначено приписами абз. 2 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Отже, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а факт відсутності письмового договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не є підставою для звільнення споживача від оплати послуг.
Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.12.2023 у справі
№ 607/2611/22, від 02.12.2020 у справі № 761/48615/18-ц.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Обсяги спожитої електричної енергії встановлюються оператором системи розподілу, яким у цьому випадку є АТ «Харківобленерго», що відповідно до п. 4.3, 4.12, 4.13 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, та п. 9.1.1 Кодексу комерційного обліку електричної енергії надає дані комерційного обліку для формування платіжних документів.
Отже, судом встановлено, що за спірний період за адресою: 
АДРЕСА_1 , власником якої була відповідач, фактично споживалася електрична енергія, вартість якої не була оплачена, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 27758,64 грн.
Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідач жодних доказів на спростування позовних вимог, зокрема доказів оплати спожитої електричної енергії чи заперечень щодо обсягу спожитої енергії та розміру заборгованості, суду не надала.
Оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, за правилами ст. 89 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 27758,64 грн є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами і підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. 
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн (платіжна інструкція № 2224 від 10.02.2026), а також понесено витрати на отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 80,00 грн (платіжна інструкція № 25401 від 24.12.2025), які підтверджені належними доказами та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Щодо поштових витрат суд зазначає, що позивачем не подано до суду доказів понесення поштових витрат із зазначенням їх конкретного розміру, у зв`язку з чим підстави для їх розподілу на час ухвалення рішення відсутні. При цьому позивач не позбавлений права звернутися із заявою про розподіл таких витрат у порядку, встановленому ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. 205, 509, 525, 526, 638, 642 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 01.08.2023 по 01.09.2025 у розмірі 27758,64 грн (двадцять сім тисяч сімсот п`ятдесят вісім гривень 64 копійки).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок) та витрати на отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 80,00 грн (вісімдесят гривень 00 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
Позивач: Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут», ідентифікаційний код юридичної особи 42206328, місцезнаходження: 61057, м. Харків, вул. Гоголя, буд. 10;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Суддя         Борис ЗАМІКУЛА