Справа № 161/10741/26  Провадження №33/802/753/26 | Головуючий у 1 інстанції:Олексюк А.В.
| Доповідач: Подолюк  В. А.

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 липня 2026 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., за участю захисника Лис Я.В. - Гузь О.О. (в режимі відеоконференції), розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення у справі за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Гузь Оксани Олегівни на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 червня 2026 року,
ВСТАНОВИВ:
Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ВБА №207153 від 09.05.2026, ОСОБА_1 09 травня 2026 о 16:00 год. біля Театрального майдану в м.Луцьку влаштувала масові заходи (марш-протест), де була організатором, без відповідного дозволу органів місцевого самоврядування, чим порушила рішення Ради оборони Волинської області №354 від 27.08.2024 та Закон України «Про правовий режим воєнного стану», за що передбачена адміністративна відповідальність ч.2 ст.185-1 КУпАП.
Вищевказаною постановою судді провадження у справі щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , координатори регіонального розвитку ГО «Інсайт», закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185-1 КУпАП.
Не погоджуючись з такою постановою судді, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Гузь О.О. подала апеляційну скаргу, в якій вважає судове рішення необґрунтованим в частині мотивів закриття провадження. Апелянт вважає, що провадження у справі правильно закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, однак суддею місцевого суду не було перевірено усіх доводів сторони захисту, що були наведені в якості невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185-1 КУпАП. 
Окрім того, апелянт просить поновити строк апеляційного оскарження постанови судді від 17.06.2026 із посиланням на те, що вони пропущені з поважних на те причин. З цього приводу зазначає про те, що 17 червня 2026 року суддею місцевого суду було проголошено вступну та резолютивну частину постанови. З повним текстом цього судового рішення сторона захисту ознайомилась лише 29.06.2026, а саме у день його офіційного оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Тому сторона захисту вважає, що саме з цього часу, тобто з 29.06.2026 слід відраховувати 10-денний строк апеляційного оскарження судового рішення, який передбачений ст.294 КУпАП. 
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 будучи належним чином обізнаною про час та місце апеляційного розгляду, до суду не з`явилась. Водночас, вона подала до суду клопотання, в якому просить апеляційний розгляд справи проводити у її відсутності, але за участі її захисника Гузь О.О. Апеляційні доводи підтримує.
Перевіривши доводи заявленого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаного судового рішення наряду з матеріалами справи в цій частині, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Гузь О.О., яка його підтримала з підстав викладених у ньому, апеляційний суд приходить до висновку, що воно до задоволення не підлягає з огляду на таке.
Частина 2 ст.294 КУпАП передбачає, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
В апеляційній скарзі як на підставу поважності пропуску строку апеляційного оскарження судового рішення апелянт посилається на те, що хоча ОСОБА_1 та її захисник і були в судовому засіданні 17.06.2026, коли постановлено судове рішення, однак таке рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень було опубліковане лише 29.06.2026, коли й сторона захисту ознайомилась з мотивами його постановлення. Тому апелянт вважає, що строк на апеляційне оскарження було пропущено з поважних на те причин. 
Проте, такі твердження на увагу суду не заслуговують через наступне.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова суддею Луцького міськрайонного суду Волинської області постановлена 17 червня 2026 року та за участі ОСОБА_1 і її захисника - адвоката Коваленко Є.В., які приймали безпосередню участь в судовому засіданні в якому було проголошено судове рішення і, зокрема було роз`яснено порядок та строк апеляційного оскарження, що визначений у ч.2 ст.294 КУпАП (а.с.33-34).
А тому, апеляційний суд вважає, що оскільки ОСОБА_1 та її захисник 16 червня 2026 року були присутні на розгляді справи та при проголошенні судового рішення, то вони фактично ознайомилися з порядком та строком його апеляційного оскарження, про що зазначено в резолютивній частині.
Окрім того, матеріали справи містять письмові розписки ОСОБА_1 та адвоката Коваленко Є.В. від 17.06.2026 про ознайомлення з судовим рішенням та отримання його копії (а.с.35-36).
Таким чином, в даному випадку саме з 17 червня 2026 року почався перебіг десятиденного строку апеляційного оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.06.2026, який з урахуванням вихідних днів (субота, неділя) фактично припадав на 29 червня 2026 року. Однак, апеляційна скарга до суду подана лише 08 липня 2026 року через систему «Електронний суд», тобто після спливу передбаченого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження.
При цьому той факт, що судове рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень було опубліковане 29 червня 2026 року, жодним чином не свідчить про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки положення ч.2 ст.294 КУпАП перебіг строку апеляційного оскарження пов`язують саме з датою постановлення постанови, а не з будь-якою іншою, у тому числі й датою його опублікування в ЄДРСР, або отримання повного тексту судового рішення. Окрім того, ОСОБА_1 та її захисник Коваленко Є.В., яка є фахівцем у галузі права, будучи ознайомленими із порядком та строком апеляційного оскарження судового рішення ще 17.06.2026, могли його оскаржити у строк передбачений ч.2 ст.294 КУпАП.
Водночас, слід зазначити, що ОСОБА_1 або її захисник мали право у строк, який передбачений для апеляційного оскарження судового рішення в адміністративній справі, тобто в період з 17.06.2026 по 29.06.2026, звернутись до суду із заявою про видачу копії тексту судового рішення, аби ознайомитись з мотивами його поставлення та у разі незгоди з ними, оскаржити у цей строк його до апеляційної інстанції. Проте, як вбачається з матеріалів справи заяву про видачу копії судового рішення до місцевого суду ОСОБА_1 подала лише 30.06.2026, а її захисник, - 08.07.2026 (а.с.37-39).
Тому наведену апелянтом обставину не можна вважати поважною підставою пропуску строку апеляційного оскарження судового рішення та відповідно такою, що дає підстави для його поновлення.
Дослідивши дані обставини апеляційний суд вважає, що за наведених у заявленому клопотанні підстав, строк апеляційного оскарження поновленню не підлягає.
Будь-яких інших причин пропуску строку на апеляційне оскарження стороною захисту наведено не було.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження судового рішення до задоволення не підлягає, оскільки не було наведено поважних підстав пропуску такого строку у зв`язку з чим він міг бути поновлений судом.
Крім того, слід зазначити, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» вказано, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Оскільки апеляційна скарга подана після закінчення передбаченого законом строку на апеляційне оскарження судового рішення, і при цьому, апелянтом не було наведено поважних підстав для поновлення такого строку, то в задоволенні клопотання слід відмовити, а апеляційну скаргу, - повернути особі, яка її подала на підставі ч.2 ст.294 КУпАП.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.294 КУпАП, 
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити захиснику особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокату Гузь Оксани Олегівни у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрйонного суду Волинської області від 17 червня 2026 року в даній справі.
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Гузь Оксани Олегівни на постанову судді Луцького міськрйонного суду Волинської області від 17 червня 2026 року, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 , закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185-1 КУпАП, - повернути особі, яка її подала.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського
апеляційного суду        В.А. Подолюк