Номер провадження: 22-ц/813/5942/26 
Справа № 521/20262/25
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І. А.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.07.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,
суддів: Громіка Р.Д., 
Комлевої О.С., 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» на заочне рішення Хаджибейського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2026 року, ухваленого під головуванням судді Бобуйка І.А., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

24.11.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (далі - ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що 05.03.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено договір № 1479056 про надання споживчого кредиту. На умовах, встановлених договором, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» зобов`язується надати споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. 
Відповідно до п. 1.3. договору сума кредиту складає 7 000,00 грн. 
Згідно із п. 1.4. Договору строк кредиту 359 днів: з 05.03.2024 року по 28.02.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів. 
На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. договору ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» надає кредит у безготівковій формі, шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору. 
ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» свої зобов`язання перед позичальником виконало та надало останній кредит в сумі 7 000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується листом платіжного провайдера - ТОВ «ПЕЙТЕК» (а.с.36).
27.06.2025 року ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» на підставі договору факторингу № 27062025 за плату відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до відповідача.
Внаслідок неналежного виконання кредитного договору у відповідача виникла заборгованість у розмірі 71 750,00 грн., з яких: заборгованість з тіла кредиту – 7 000,00 грн., заборгованість за процентами – 61 250,00 грн., штрафні санкції - 3 500,00 грн. 
Посилаючись на вказані обставини, позивач просив задовольнити його позовні вимоги.

Заочним рішенням Хаджибейського районного суду м. Одеси від 24.02.2026 року у задоволенні позову ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» було відмовлено (а.с.45-47).

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» ставить питання про скасування заочного рішення Хаджибейського районного суду м. Одеси, ухвалення нового судового рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.49-56).
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.
Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). 
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
Враховуючи недостатню кількість суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 8), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду даної справи в строки, передбачені національним законодавством, а також через участь суддів даної колегії суддів в інших цивільних, адміністративних і кримінальних справах, через перебування суддів Сегеди С.М. і Громіка Р.Д. на навчанні в НШСУ, через знаходження судді Громіка Р.Д. в черговій щорічній відпустці, датою ухвалення цього судового рішення є 21.07.2026 року.

При цьому, колегія суддів зазначає, що провадження по даній справі було відкрито ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.04.2026 року (а.с.86), згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, копію ухвали останні отримали належним чином, що передбачено ст. 130 ЦПК України (а.с.87-88).
Колегією суддів було також враховано, що поштова кореспонденція направлялась відповідачу ОСОБА_1 за місцем її проживання (а.с.16). 
Однак, поштова кореспонденція на вказану адресу повернулася до суду з відміткою «адресат відсутній за адресою» (а.с.90), що у відповідності до вимог, передбачених ч.1 ст. 131 ЦПК України вважається її належним сповіщенням.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не було надано доказів на підтвердження перерахування первісним кредитором кредитних коштів на рахунок відповідача (а.с.45-47). 
Однак, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного. 

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Відповідно до положень ст.ст. 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов`язань.
Згідно з ч. 1 ст. 626 та ст. 629 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

З матеріалів справи вбачається, що 05.03.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», правонаступником якого є ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», та ОСОБА_1 було укладено Договір № 1479056 про надання споживчого кредиту. На умовах, встановлених Договором, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» зобов`язується надати споживачу кредит у розмірі 7 000,00 грн., строком до 28.02.2025 року, зі сплатою відсотків у розмірі: стандартна процентна ставка - 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору, знижена процентна ставка 0,010% в день та застосовується відповідно до наступних умов.
Відповідно до 2.1. кредитного договору, кошти кредиту надаються кредитодавцем у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .
Згідно листа ТОВ «ПЕЙТЕК» вих №20250702-352 від 02.07.2025 року кошти у розмірі 7 000,00 грн. були зараховані на платіжну картку № НОМЕР_1 , дата: НОМЕР_2 (а.с.36).
Отже, враховуючи, що укладання між сторонами кредитного договору та отримання позичальником кредитних коштів у розмірі 7 000,00 грн. встановлені належними та допустимими доказами, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відмову у позові з вищевикладених підстав.
Разом з тим, колегія суддів не погоджується з розміром відсотків за користування кредитними коштами, заявленим позивачем до стягнення.
Так, згідно розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за договором становить, у тому числі, 7 000,00 грн. – за тілом кредиту, 61 250,00 грн. – заборгованість за відсотками.
Тобто, заборгованість за відсотками майже у дев`ять разів перевищує заборгованість за основним боргом. 
З цього приводу колегія суддів зазначає, згідно ч.ч.1-2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Таким чином, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відсотків річних за користування кредитними коштами, оскільки вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних за користування кредитними коштами.
Аналогічний висновок міститься у постанові Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 12.02.2025 року, у справі № 679/1103/23.
З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення відсотків за користування кредитними коштами, та враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, апеляційний суд вважає за можливе зменшити заявлений позивачем до стягнення розмір відсотків за користування кредитними коштами до розміру основного боргу та стягнути з відповідача на користь позивача відсотки у розмірі 7 000,00 грн.
Інше не відповідало б принципам справедливості, розумності і пропорційності.

Крім того, позивач – апелянт у справі ставить питання про стягнення штрафу за порушення умов договору у розмірі 3 500,00 грн.
Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до п. 6.4. кредитного договору, у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити Товариству штраф: 6.4.1. у розмірі 350,00 грн. на 4 день такого невиконання та/або неналежного виконання; та 6.4.2. у розмірі 70,00 грн., починаючи з 5 дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання.
У зв`язку з початком повномасштабного вторгнення рф, в Україні було проголошено 24.02.2022 року, який було неодноразово продовжено та діє на даний час. 
Згідно з п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
За таких обставин, враховуючи положення п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, апеляційний суд відмовляє у задоволенні позову, в частині стягнення з відповідача на користь позивача штраф у розмірі 3 500,00 грн. 

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі – Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна підлягає частковому задоволенню, заочне рішення Хаджибейського районного суду м. Одеси від 24.02.2026 року – скасуванню, з ухваленням постанови про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитом у розмірі 14 000,00 грн., з яких 7 000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 7 000,00 грн. – заборгованість за відсотками, та відмовити в іншій частині позову. 

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 1, п.п.1-3 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» просило стягнути судові витрати, пов`язані із наданням правничої допомоги у суді першої інстанції у розмірі 10 000,00 грн. та у суді апеляційної інстанції у розмірі 8 000,00 грн.

Позивачем було надано договір 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024 року, укладений між ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» та адвокатом Столітнім М.М., а також рахунок-фактуру з переліком наданих адвокатом послуг позивачу у суді першої інстанції, вартість яких склала 10 000,00 грн.
Крім того, до апеляційної скарги ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» надало також договір про надання правової допомоги від 07.07.2022 року № 07/07-2022, укладений між ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» та адвокатом Крюковою М.В., звіт про надання правової допомоги, вартість яких склала 8 000,00 грн., а також інструкцію про сплату адвокату Крюковій М.В. 8 000,00 грн. за послуги (а.с.61-62, 80).
Отже витрати позивача – апелянта у справі пов`язані із правничою допомогою у судах першої та апеляційної інстанції підтверджені належними доказами та підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволених вимог.

Так, враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, на 19,51 %, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» слід стягнути судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 472,61 грн., за подачу апеляційної скарги у розмірі 708,91 грн., а також витрати на правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 1 951,00 грн. та у суді апеляційної інстанції у розмірі 1 560,80 грн.

Отже, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» підлягає стягненню судовий збір у загальному розмірі 1 181,52 грн., а також судові витрати, пов`язані із правничою допомогою у загальному розмірі 3 511,8 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389 - 389 ЦПК України, апеляційний суд
ухвалив:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» задовольнити частково.
Заочне рішення Хаджибейського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2026 року скасувати.
Ухвалити постанову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», код ЄДРПОУ: 44559822, заборгованість за кредитним договором № 1479056 від 05.03.2024 року у загальному розмірі 14 000,00 (чотирнадцять тисяч гривень 00 копійок), з яких: 7 000,00 (сім тисяч гривень 00 копійок) – заборгованість за тілом кредиту, 7 000,00 (сім тисяч гривень 00 копійок) – заборгованість за відсотками. 
В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», код ЄДРПОУ: 44559822, судовий збір у загальному розмірі 1 181,52 (одну тисячу сто вісімдесят одну гривню 52 копійки), а також судові витрати, пов`язані із правничою допомогою у загальному розмірі 3 511,8 (три тисячі п`ятсот одинадцять гривень 80 копійок). 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік 

О.С. Комлева