Справа № 483/453/26 
Провадження № 2/489/2530/26

РІШЕННЯ
Іменем України

21 липня 2026 року м. Миколаїв 

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Костюченка Г.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовомМиколаївського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,
ВСТАНОВИВ:

Миколаївський обласний центр зайнятості, через систему «Електронний суд» звернувся до суду із вказаним вище позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 9 508,70 грн. незаконно отриманої допомоги по безробіттю та 2 662,40 грн. витрати по сплаті судового збору.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.11.2021 ОСОБА_1 був зареєстрований у Миколаївському обласному центрі зайнятості як безробітний. З 01.11.2021 йому було розпочато виплату допомоги по безробіттю. Постановою правління Пенсійного фонду України від 10.09.2024 № 27-1 було встановлено, що з 24.02.2022 ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з наказу від 24.02.2022 № 25. Інформацію про те, що під час перебування у статусі безробітного він стали зайнятою особою, відповідач не надав, що спричинило отримання ним допомоги по безробіттю без достатніх правових підстав з 24.02.2022 по 29.03.2022.
13.02.2026 Миколаївською філією Миколаївського ОЦЗ, на підставі п. 15 Порядку № 27-1, було прийнято наказ про повернення ОСОБА_1 незаконно отриманої допомоги по безробіттю. З метою досудового врегулювання спору 16.02.2026 відповідачу було направлено повідомлення про необхідність повернення незаконно отриманих коштів протягом 30 календарних днів з дня його отримання, яке повернулося як не вручене. Отримавши повідомлення через месенджер, відповідач 24.03.2026 написав заперечення щодо претензії, обґрунтоване нібито відсутністю зв`язку із центром зайнятості та пропуском нами строків позовної давності.
02.04.2026 ОСОБА_1 була надана відповідь. Зокрема, додатково встановлено згідно із відомостями, що містяться у персональній картці та Єдиній інформаційно-аналітичній системі 02.03.2022 та 29.03.2022 ОСОБА_1 підтверджував свій намір шукати роботу та перебувати на обліку в службі зайнятості засобами телефонного зв`язку.
Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача суму незаконно отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 9 508,70 грн. та сплачений судовий збір.
Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 12.05.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи. 
28.05.2026 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, де відповідач не погоджується з позовними вимогами, вважає позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, посилаючись на те, що позивач не довів умисного невиконання відповідачем обов`язків або зловживання ними, сам факт мобілізації не можне автоматично свідчити про умисне зловживання. Саме представникам позивача приймались рішення про подальше супроводження та продовження виплат грошової допомоги, а відповідач. Також представником позивача не доведено жодними доказом, зміст телефонної розмови та не надано доказів того, що йому ставились прямі питання стосовно мобілізації та те, що він приховав відповідну інформацію. Після встановлення нормального зв`язку з працівниками центру зайнятості відповідач повідомив про проходження військової служби, після чого виплати були припинені. До того ж позивач звернувся з позовом до суду лише через чотири роки після виникнення переплати ,що свідчить про неналежне здійснення контролю позивачем та не може покладати негативні наслідки лише на відповідача.
28.05.2026 року на адресу суду від представника позивача надійшов відзив на позовну заяву, представник позивача зазначає, що з боку відповідача наявна не просто бездіяльність у вигляді неповідомлення про факт його призову на військову службу, а проактивні дії із введення фахівця центру зайнятості в оману щодо того, що станом на 02.023.2022 та 29.03.2022 він є незайнятою особою та продовжує шукати роботу.
Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.
Згідно статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За частиною п`ятою статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати центр зайнятості протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного припиняється у разі зайнятості особи.
Аналогічно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. 
Нормами ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою.
Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення», п. 10 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, затвердженого спільним наказом Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.09.2024 № 23492/439/620 та постановою правління Пенсійного фонду України від 10.09.2024 № 27-1 (далі Порядок № 27-1) якщо під час проведення розслідування шляхом звіряння та/або здійснення інформаційного обміну з Міністерством фінансів України, визначених підпунктом 1 пункту 5 цього Порядку, виявлено невідповідність відомостей та/або даних щодо особи, стосовно якої проводиться розслідування, центр зайнятості здійснює перевірку у страхувальника щодо виявленої невідповідності шляхом використання засобів комунікації, у тому числі електронних, або виїзної перевірки (планової чи позапланової).
Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Судом встановлено, що 31.10.2021 за допомогою засобів Єдиного державного вебпорталу електронних послуг ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського міського центру зайнятості із заявами про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю.
01.11.2021 ОСОБА_1 був зареєстрований у Миколаївському міському центрі зайнятості як безробітний. З того самого дня було розпочато виплату допомоги по безробіттю.
Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення», п. 7 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, затвердженого спільним наказом Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України,Міністерства внутрішніх справ України від 10.09.2024 № 23492/439/620 та постановою правління Пенсійного фонду України від 10.09.2024 № 27-1 було встановлено, що з 24.02.2022 ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з наказу від 24.02.2022 № 25.
Інформацію про те, що під час перебування у статусі безробітного він стали зайнятою особою, відповідач не надав, що спричинило отримання ним допомоги по безробіттю без достатніх правових підстав з 24.02.2022 по 29.03.2022.
13.02.2026 Миколаївською філією Миколаївського ОЦЗ, на підставі п. 15 Порядку № 27-1, було прийнято наказ про повернення ОСОБА_1 незаконно отриманої допомоги по безробіттю
Відповідно до вимог п. 16 Порядку № 27-1 з метою досудового врегулювання спору 16.02.2026 відповідачу було направлено повідомлення про необхідність повернення незаконно отриманих коштів. 
Отримавши повідомлення через месенджер, відповідач 24.03.2026 написав заперечення щодо претензії, обґрунтоване нібито відсутністю зв`язку із центром зайнятості та пропуском нами строків позовної давності. Після перевірки викладених у звернені доводів, 02.04.2026 ОСОБА_1 була надана відповідь. Зокрема, додатково встановлено згідно із відомостями, що містяться у персональній картці та Єдиній інформаційно-аналітичній системі (далі ЄІАС), 02.03.2022 та 29.03.2022 ОСОБА_1 підтверджував свій намір шукати роботу та перебувати на обліку в службі зайнятості засобами телефонного зв`язку.
У зв`язку з цим ОСОБА_1 було незаконно отримано допомогу по безробіттю з 24.02.2022 по 29.03.2022 року на суму 9 508,70 грн.
Оскільки в добровільному порядку відповідач ОСОБА_1 не повернув неправомірно виплачені кошти, суд приходить до обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача незаконно отриманої допомоги по безробіттю в розмірі 9 508,70 грн.
Крім того, керуючись ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 662,40 грн.
Керуючись ст. ст. 3, 4, 76, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:
Позовну заяву Миколаївського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Миколаївського обласного центру зайнятості незаконно отриману допомогу по безробіттю в розмірі 9 508,70 грн. (дев`ять тисяч п`ятсот вісім гривень 70 коп.)
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Миколаївського обласного центру зайнятості судовий збір у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 коп.).
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Миколаївський обласний центр зайнятості, ЄДРПОУ: 03491441, місцезнаходження: 54008, м. Миколаїв, вул. 6 Поперечна, буд. 32.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 21.07.2026.

Суддя Г.С.Костюченко