Справа № 175/1132/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2026 року         с-ще Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Панасенка Є.М.,
за участю секретаря судового засідання: Пронози І.В.,
відповідача Зубченко С.М.,
представника відповідача Бітюра А.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в режимі відеоконференції цивільну справу № 175/1132/26 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю«Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором в у розмірі 24562,50 грн., та суми за сплату судового збору у розмірі 3028, 00 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2929527.
Кредитний договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію».
19.10.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 19102023, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників від 19.10.2023 року до договору факторингу № 19102023 від 19.10.2023 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 24562,50 грн., з яких: - 5000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; - 19562,50 грн. – сума заборгованості за процентами. 
З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 19.10.2023 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій, таким чином заборгованість відповідача перед позивачем становить 24562,50 грн., яку і просить стягнути позивач з урахуванням сплати судового збору. 
Ухвалою суду від 30.04.2026 року цивільну справу прийнято до свого провадження, відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
27.05.2026 року від представника відповідача Бітюри А.А. через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості – відмовити. 
Відзив обґрунтував тим, що справа не містить документів, які б слугували первинними документами згідно Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України та належним чином підтверджували б операцію з безготівкової видачі кредиту відповідачу за Кредитним договором. Також, звертає увагу, що за п. 28 Розділу І Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг ініціатор має право відкликати платіжну інструкцію до списання коштів з рахунку платника або до настання дати валютування платіжної інструкції (до настання моменту безвідкличності платіжної інструкції). За вказаних обставин, зокрема відсутності належних доказів з виконання розрахункової операції щодо видачі кредитних коштів відповідачу і складання Акту прийому-передачі реєстру боржників кількістю 5249 із сумою заборгованості у 97 885 879,39 грн. і долученням до позову реєстру боржників із заборгованістю лише відповідача в позові слід відмовити. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач ТОВ «ФК`ЄАПБ» вважає, що невиконання відповідачем своїх зобов`язань порушує його права, як нового кредитора відповідно до укладеного між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «ФК» ЄАПБ» Договору факторингу №19102023 від 19.10.2023 року. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що, звертаючись до суду, позивач самостійно визначає в позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Своєю чергою, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах (постанова Великої палати Верховного Суду від 22 лютого 2024 року у справі №990/150/23). У зв`язку з цим, просить не приймати до уваги наявні в матеріалах справи Договір Факторингу та Витяг з реєстру боржників до Договору факторингу №19102023 від 19.10.2023 року, оскільки Договір Факторингу є неповним, містить лише 1, 2, 4, 5 та 9 сторінки, Витяг з реєстру боржників сформовано на окремому аркуші, з зазначенням персональних даних відповідача, оскільки цей витяг сформовано з порушенням вищезазначених норм. При цьому, хочемо зазначити, що позивач не був позбавлений можливості надати повний текст Договору Факторингу №19102023 від 19.10.2023 року та Реєстр боржників до Договору факторингу №19102023 від 19.10.2023 року або належним чином оформлений Витяг з реєстру боржників до Договору факторингу №19102023 від 19.10.2023 року, що ставить під сумнів достовірність відомостей для встановлення правомірності переходу права вимоги від «ФК» ЄАПБ» до позивача, в тому числі за Договором №2929527 від 12.02.2022 року. Отже, з наданих позивачем доказів на підтвердження свого порушеного права боржником, а саме копії неповного Договору Факторингу, витягу з реєстру прав вимог, неможливо встановити існування права вимоги у позивача до відповідача, оскільки витяг з реєстру прав вимог оформлений з порушенням вищезазначених норм. Будь-яких інших належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог, ніж зазначені вище копії документів, з боку позивача не надано.
29.05.2026 року представник позивача Чечельницька А.О. через підсистему «Електронний суд» звернулась до суду з відповіддю на відзив, в якому також просила витребувати докази по справі.
Ухвалою суду від 10.06.2026 року залишено без задоволення клопотання представника позивача про витребування доказів. 
Представник позивача в судове засідання 03.08.2026 року не з`явилась, в відповіді на відзив просила судові засідання проводити за її відсутності.
Представник відповідача в судовому засідання в режимі відеоконференції просив в задоволені позову відмовити у повному обсязі. 
Відповідач також просила в задоволені позову відмовити у повному обсязі.
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, враховуючи відзив представника відповідача, дослідивши відповідь на відзив представника позивача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 12.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2929527.
Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора «Е947», і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 
Відповідно до п. 1.2. договору, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати обов`язки передбачені Договором. 
Відповідно до умов Договору Тип кредиту – Кредит; Сума кредиту складає 5000,00 грн.; Строк кредиту 360 днів; Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів; Стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3. договору; Знижена процентна ставка становить 0,01 % в день; Дата надання кредиту 12.02.2022 або 13.02.2022. 
19.10.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 19102023, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників від 19.10.2023 року до договору факторингу № 19102023 від 19.10.2023 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 24562,50 грн., з яких: - 5000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; - 19562,50 грн. – сума заборгованості за процентами. 
Відповідно довідки № 990-2702 від 27.02.2024 року ТОВ «Універсальні платіжні рішення», наданій ТОВ «Лінеура Україна», було успішно перераховані кошти на платіжну картку клієнта: 12.02.2022 – 09:11:03 на суму 5020,00 грн., маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції і системі iPay.ua – 137381391, призначення платежу Зарахування 5000,00 грн. на картку НОМЕР_1 .
Між сторонами по справі існує спір щодо виконання договірних зобов`язань сторонами за договорами кредиту, у яких відбулась заміна кредитора шляхом відступлення первісним кредитором новому кредитору право вимоги до боржника у розмірі невиконаного позичальником зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за користування коштами.
Відповідно до ст. ст. 526, 615 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.
Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Згідно з частиною першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1ст.1078 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 513 ЦК України).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини другої статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (статті 517 ЦК України).
За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.
Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі №6-979цсі5.
Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частинами першою та сьомою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статті 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Матеріалами справи підтверджується, що за договором про надання кредиту та договору факторингу відбулася заміна кредитора, у зв?язку з чим ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги до ОСОБА_1 за вказаним договорам.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. ч. 1, 2ст. 1054 ЦК України).
Як вбачається з позовної заяви, позивач стверджує, що на виконання умов кредитного договору № 2929527 первинним кредитором було перераховано відповідачу 5000,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
З вищевикладеного випливає, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 755/2284/16-ц.
Разом із тим, суд зауважує, що ні під час звернення до суду із даним позовом, ні під час складання відповіді на відзив, ані під час розгляду справи, представник позивача не надала доказів на підтвердження зарахування відповідачу кредитних коштів за договором про надання кредитів (первинних бухгалтерських документів).
Позивачем не надано доказів на підтвердження укладення кредитного договору, як підписання відповідачем самого договору, так і передачі йому кредитних коштів (виписки з особового рахунку, копії квитанції, меморіального ордеру тощо), оскільки за нормами п. 2 ч. 1 ст.1046, ч. 2 ст.1054 ЦК України кредитний договір є укладений з моменту передання грошей.
Надані позивачем розрахунки заборгованості є внутрішніми документами фінансової установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Більше того, такі розрахунки не є первинними бухгалтерськими документами, оскільки не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Отже, самі по собі, без надання доказів отримання кредитних коштів позичальником, такі розрахунки не підтверджують наявності заборгованості у відповідача перед позивачем.
Також, з наданих суду доказів неможливо встановити, у якому обсязі передано право вимоги до відповідача за договорами факторингу.
Беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитними договорами.
Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов?язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №755/18920/18.
Судовий збір сплачений позивачем при подачі позову до суду, в силу ст. 141 ЦПК України в разі відмови в позові, відшкодуванню не підлягає.
Керуючись статтями 509, 525, 526, 530, 536, 612, 1054, 1055, 1077 ЦК України, статтями 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 07.08.2026 року.

Головуючий:       Є. М. Панасенко