УХВАЛА

09 липня 2026 року
м. Київ

справа № 191/3186/23

провадження № 61-8639ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Дніпровський обласний клінічний онкологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради на постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 травня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Дніпровський обласний клінічний онкологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради про визнання наказу про звільнення незаконним та його скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, 

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Комунального некомерційного підприємства «Дніпровський обласний клінічний онкологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради про визнання наказу про звільнення незаконним та його скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ про звільнення, поновлено позивача на посаді, стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 травня 2025 року апеляційну скаргу Комунального підприємства «Дніпровський обласний клінічний онкологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради задоволено частково.
Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області 
від 15 листопада 2024 року змінено.
Стягнуто з Комунального підприємства «Дніпровський обласний клінічний онкологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22 червня 2023 року по 22 грудня 2023 року в розмірі 104 875,32 грн з утриманням із цієї суми податків та інших обов`язкових платежів.
Вирішено питання стягнення судового збору.

Постановою Верховного Суду від 05 листопада 2025 року касаційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Дніпровський обласний клінічний онкологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» залишено без задоволення.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області
від 15 листопада 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду
від 21 травня 2025 року у частині вирішення позову ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Дніпровський обласний клінічний онкологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі залишено без змін.
Постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 травня 2025 року у частині вирішення позову ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Дніпровський обласний клінічний онкологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано, справу у цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (провадження № 61-6640св25).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 травня 2026 року апеляційну скаргу Комунального підприємства «Дніпровський обласний клінічний онкологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради залишено без задоволення.
Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2024 року в частині стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу залишено без змін.

У червні 2026 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Комунального некомерційного підприємства «Дніпровський обласний клінічний онкологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради на постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 травня 2026 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження.

Згідно із частиною першою та другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З огляду на те, що повний текст оскаржуваної постанови складено 28 травня 
2026 року, касаційна скарга сформована у системі «Електронний суд» 
29 червня 2026 року та останній день строку припадає на вихідний, строк на касаційне оскарження заявником не пропущено тому підстави для вирішення клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення відсутні.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено рішення (ухвала), що оскаржується.

Однак подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції в частині стягнення середнього заробітку скасувати та у цій частині ухвалити нове судове рішення, яким зменшити розмір стягнення, не заявляючи вимог щодо рішення суду першої інстанції, яке залишено без змін в частині стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу вказаною постановою.

За таких обставин, заявнику необхідно подати до Верховного Суду виправлену касаційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог статті 392 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Дніпровський обласний клінічний онкологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради на постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 травня 2026 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Р. А. Лідовець