МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ 

Справа № 210/8214/25 
Провадження № 2/210/831/26 

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
17 липня 2026 року          
Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі:
Головуючого судді Скотар Р.Є.
за участю секретаря Колос Д.В.,
представника позивача Кшижевської К.О.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Кривий Ріг матеріали цивільної справи за позовом  ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Криворізької міської ради, третя особа Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовної заяви
Мати позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 17.10.1997 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Мати померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . За життя матері позивач постійно доглядала її та вітчима, часто у них залишалась в окремій кімнаті. В травні 2017 року ОСОБА_1 фактично стала проживати в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 з мамою та вітчимом, оскільки мама за станом здоров`я не могла дбати про себе, а вітчим, маючи ішемічну хворобу серця не міг сам доглядати за собою та за своєю дружиною. Після смерті матері на прохання вітчима, який дуже погано себе почував та боявся залишатись вдома один, у вересні 2018 року повністю переїхала до вітчима у його квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , продовжувала піклуватись про вітчима ОСОБА_3 , як донька за батьком, він відносився до сина позивачки як до власного онука, вітав зі святами, запрошував у гості. Інших родичів у ОСОБА_3 немає. ІНФОРМАЦІЯ_4 вітчим помер від ішемічної хвороби серця, в останні хвилини його життя позивач була поруч, готувала йому їжу, допомагала в побуті, купувала ліки та продукти харчування за власні кошти, сплачувала комунальні платежі по квартирі, в якій проживали. Після смерті вітчима позивач займалась похованням, оскільки була єдиною рідною людиною. За життя вітчим не усиновлював позивача, оскільки на момент шлюбу з її матір`ю позивач була повнолітньою. 
Після смерті вітчима відкрилася спадщина, і ОСОБА_1 , як єдиний спадкоємець, звернулася до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Железної О.В. з метою заведення спадкової справи та в подальшому набуття у спадщину майна, що належало ОСОБА_3 , а саме двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 02.09.2024 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Железною О.В. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав того, що факт проживання спадкоємців однією сім`єю із спадкодавцем встановлюється судом, а також видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.
Враховуючи викладене просить суд встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , як падчерки та вітчима з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з вересня 2018 року до дня його смерті, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6 ; Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на двокімнатну квартиру, що знаходиться на четвертому поверсі 5-ти поверхового будинку, житловою площею 31,88 кв.м., загальною площею 44,7 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Рух по справі
Ухвалою суду від 29 грудня 2025 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради, третя особа Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом. Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору – задоволене. Витребувано від приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Железної Олени Володимирівни належним чином завірену копію спадкової справи № 27/2024, заведеної після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 37-38).
На виконання ухвали суду 22 січня 2026 року від приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Железної О.В. надійшла до суду належним чином завірена копіа спадкової справи № 27/2024, заведеної після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.49-57).
Ухвалою суду від 04 лютого 2026 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Кшижевської Катерини Олександрівни про заміну неналежного відповідача - задоволене. Замінено відповідача у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради, третя особа Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом на - Територіальну громаду в особі Криворізької міської ради (а.с.66).
Ухвалою суду від 30 березня 2026 року справу призначено до судового розгляду (а.с.75-76).
Аргументи учасників справи
23 січня 2026 року від представника виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради надійшов відзив на позов, в якому зазначив, що предметом заяви є встановлення факту проживання заявниці однією сім`єю із спадкодавцем з вересня 2017 року до його смерті. Наявність у позивача особистих документів та документів , пов`язаних зі смертю спадкодавця не можуть бути взятими до уваги, оскільки сама їх наявність не підтверджує факт, спільного проживання, ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків з померлим. Більше того, сам факт надання допомоги іншій особі, яка є одинокою особою, не є безумовним підтвердженням наявності факту проживання однією сім`єю та не свідчить про наявність підстав для застосування статті 1264 ЦК України. Намагання позивачки довести тривалі добрі стосунки з померлим, її щире бажання допомогти і дбати, не свідчить саме про її проживання однією сім`єю. Проживання в одній квартирі, навіть на довготривалій основі, не є веденням особами спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, спільних витрат, взаємних прав та обов`язків, тобто не є проживанням цих осіб однією сім`єю. На підтвердження факту спільного проживання позивачка не надала ані квитанції про сплату комунальних платежів, ані чеки на речі, меблі, ліки, ремонт, техніку, будь що, що вони купували разом з ОСОБА_3 . Навіть спільних фото і тих не було.
Враховуючи викладене, вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог та просить відмовити у позові в повному обсязі (а.с. 59-60).
30 квітня 2026 року від представника відповідача Криворізької міської ради надійшли заперечення на позов, в який зазначив, що про спільне проживання можуть свідчити наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання), фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.
Разом з тим зазначає, що на підтвердження факту спільного проживання позивачкою не надано жодних належних та допустимих доказів, зокрема: квитанцій про сплату комунальних послуг, чеків на придбання речей, меблів, лікарських засобів, побутової техніки, витрат на ремонт чи інших доказів ведення спільного господарства разом зі ОСОБА_3 . Також відсутні будь-які спільні фотоматеріали. За інформацією виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради, на підтвердження своїх вимог позивачка надала лише акт від 22 грудня 2025 року, підписаний мешканцями будинку АДРЕСА_2 , відповідно до якого вона нібито проживала спільно зі спадкодавцем у період з вересня 2018 року по 24 лютого 2022 року. Водночас зазначений акт не містить паспортних даних осіб, які його підписали, а їхні підписи не засвідчені належним чином уповноваженими особами, що ставить під сумнів його достовірність та допустимість як доказу. З огляду на вищевикладене, вважаємо, що позивачка не довела належними та допустимими доказами факт спільного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Враховуючи викладене просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог до Криворізької міської ради (а.с.91-96).
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити.
Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Кшижевська К.О. в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити.
Представник відповідача Криворізької міської ради в судовому засіданні присутній не був, у запереченнях на позовну заяву просив розглядати справу за відсутності представника, відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Третя особа Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Железна О.В. в судовому засіданні присутня не була, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_7 народилася ОСОБА_5 , батьками якої записано ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , що встановлено зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 03.12.2025 року (а.с.9).
Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_3 від 11.06.1997 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради народних депутатів, згідно з розпорядженням № Дз 300 від 21.05.1997 року ОСОБА_3 в порядку приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 23-25).
10.04.1982 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 укладено шлюб, після укладення шлюбу дружина змінила прізвище на ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 15.07.1982 року, виданим Дзержинським відділом РАКСу (а.с.10).
26 серпня 1991 року шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 від 26.08.1991 року. Після розірвання шлюбу прізвище дружини – ОСОБА_9 (а.с. 11).
Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00055116037 від 03.12.2025 року - 17 жовтня 1997 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 укладено шлюб, зареєстрований Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 519, після укладення шлюбу дружина змінила прізвище на ОСОБА_10 (а.с.13).
ІНФОРМАЦІЯ_8 померла ОСОБА_11 , у віці 81 рік, свідоцтво про смерть НОМЕР_6 від 03 листопада 2017 року, видане Металургійним районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 905 (а.с. 14).
ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_3 , у віці 87 років, свідоцтво про смерть НОМЕР_7 від 24 лютого 2024 року, видане Криворізьким Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 462 (а.с. 19).
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки Відділу реєстрації місця проживання громадян від 14.02.2017 року ОСОБА_3 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16).
Згідно Акту про підтвердження факту спільного проживання від 22 грудня 2025 року, за підписами сусідів за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_12 та ОСОБА_13 – ОСОБА_1 , 1962 року народження та ОСОБА_3 , 1936 року народження проживали спільно, однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , протягом останніх п`яти років, а саме з вересня 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 , вели спільне господарство, були відомі сусідам як спільно проживаючі (а.с. 28).
За життя ОСОБА_3 заповіт не складав.
Позивач ОСОБА_1 22 квітня 2024 року звернулася до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Железної О.В. для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.50).
Згідно постанови приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Железної О.В. від 02 вересня 2024 року, відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю рішення суду про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (а.с.57).
Відповідно до довідки № 12329 від 22.04.2024 року, станом на 24.02.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 28.03.1978 року (а.с.51).
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 зазначила, що є подругою позивача, мешкає по АДРЕСА_3 . ОСОБА_15 певний період мешкала з вітчимом, купувала продукти, доглядала ОСОБА_16 до смерті та домовлялась за його поховання.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 зазначив, що являється сином позивача, з 10 років мешкав з мамою в квартирі бабусі, мати певний час, з кінця 2018 року по 2024 рік мешкала з дідусем, купляла продукти.
Мотивувальна частина
Позиція суду та застосовані норми права
Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права.
На суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
У статтях 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою (частина перша статті 1277 ЦК України).
Позивач звернулася до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Железної О.В. із заявою про прийняття спадщини 02 вересня 2024 року. Згідно матеріалів спадкової справи № 27/2024 інші спадкоємці, окрім позивача, яка є падчеркою спадкодавця ОСОБА_3 , відсутні.
Відповідно до довідки № 12329 від 22.04.2024 року, станом на 24.02.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 28.03.1978 року.
Відповідно до паспорту громадянина України серії НОМЕР_8 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 з 16.10.1996 року (а.с.7 зворот).
Згідно Акту про підтвердження факту спільного проживання від 22 грудня 2025 року, за підписами сусідів за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_12 та ОСОБА_13 – ОСОБА_1 , 1962 року народження та ОСОБА_3 , 1936 року народження проживали спільно, однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , протягом останніх п`яти років, а саме з вересня 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 , вели спільне господарство
Суд враховує, що акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками, а саме односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця. Факт прийняття спадщини одним із спадкоємців породжує правові наслідки лише безпосередньо для даної особи і жодним чином не впливає на юридичне положення інших спадкоємців. Риса універсальності прийняття спадщини стосується не лише прийняття спадщини за однією підставою - за заповітом або за законом, але також поширюється і на випадки закликання спадкоємця до спадкування одночасно і за заповітом, і за законом (в тому числі в порядку спадкової трансмісії). Якщо спадкоємець здійснює волевиявлення щодо прийняття спадкового майна, залишеного на його користь за заповітом, це означає, що до нього автоматично переходить також спадщина за законом. Для придбання права на таку спадщину він не повинен її приймати яким-небудь особливим актом.
Юридичні факти – це обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку.
Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
Необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання заявника разом зі спадкодавцем є доведеність факту їх спільного проживання, як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків.
Згідно роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Суд зауважує, що відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини частини третьої статті 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Таким чином законодавство пов`язує фактичне проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за одною адресою, а не факт реєстрації та відповідними записами про реєстрацію в паспортах.
Аналогічна позиція зазначена в Постанові Верховний Суд від 01 серпня 2018 року по справі № 212/9157/15-ц, Постанові Верховного суду від 17.01.2022 року по справі № 643/790/20.
Відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. (ч.1 ст.95 ЦПК України).
Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частини третьої статті 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом встановлено, що єдиним спадкоємцем за законом є позивач, непрацездатних спадкоємців за законом, а саме: малолітніх, неповнолітніх, повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця та непрацездатних батьків судом не встановлено.
Проаналізувавши письмові матеріали справи у сукупності з показаннями свідків, які, кожен окремо, під присягою засвідчили, що ОСОБА_1 з 2018 року та до 24.02.2024 року проживала разом із ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 , тобто на день відкриття спадщини.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач по справі ОСОБА_1 , постійно проживала зі спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Щодо визнання за ОСОБА_1 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , суд зазначає наступне.
Позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на двокімнатну квартиру, що знаходиться на четвертому поверсі 5-ти поверхового будинку, житловою площею 31,88 кв.м., загальною площею 44,7 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Згідно з ч. 1 , ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи.
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).
Заповіт спадкодавцем ОСОБА_3 не складався, що підтверджується матеріалами справи.
Частинами 1 та 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України).
Єдиним спадкоємцем за законом є позивач, непрацездатних спадкоємців за законом, а саме: малолітніх, неповнолітніх, повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця та непрацездатних батьків судом не встановлено.
Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Для набуття права на спадкування за законом на підставі ст. 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути що найменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.
Відповідно до вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, п. 4.4 факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили.
Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Відповідно до ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.
Згідно з п. 4.15, п. 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Отже, для оформлення права на спадщину та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину у вигляді нерухомого майна, спадкоємець повинен надати нотаріусу оригінал правовстановлюючого документа, який підтверджує, що на момент смерті спадкодавцю належала ця нерухомість.
Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.
Оскільки відсутній факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, приватний нотаріус Железна О.В. 02 вересня 2024 року винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право власності на спадкування за законом та оформленні права на спадщину.
У відповідності до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Правилами ст. 392 ЦК України передбачена можливість власника майна пред`явити позов про визнання його права власності якщо його право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
У ст. 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Позивачем в позові не зазначено перешкод в отриманні свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке належало померлому, в установленому законом порядку, нотаріусом не було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з цих підстав.
Суд вважає що встановлення факту проживання позивача із спадкодавцем однією сім`єю з вересня 2018 року до дня його смерті, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6 дає право позивачу оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину.
Таким чином, за відсутності відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, суд вважає, що вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно за позивачем є передчасними і задоволенню не підлягають.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом підлягають частковому задоволенню.
Щодо судових витрат
Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу
Відповідно до ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору, оскільки є малозабезпеченою особою, що підтверджується довідкою про доходи, складеною ГУ ПФ України в Дніпропетровській області, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, суд з урахуванням приписів ст. 141 ЦПК України дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь держави судового збору у розмірі 1211,20 грн пропорційно до задоволених вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 263-265, 279, 280, 281, 282, 289, 354 ЦПК України, ст. ст. 2 та 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 1241, 1258, 1261, 1265, 1268-1270 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Криворізької міської ради, третя особа Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом – задовольнити частково.
Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , як падчерки та вітчима з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з вересня 2018 року до дня його смерті, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6 .
В задоволенні іншої частини позову – відмовити.
Стягнути з Криворізької міської ради (50101, м. Кривий Ріг, пл. Молодіжна, 1, ЄДРПОУ 33874388) на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).
Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.
Повний текст рішення суду складено та підписано 23 липня 2025 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ;
- відповідач: Територіальна громада в особі Криворізької міської ради (код ЄДРПОУ: 33874388, місцезнаходження: 50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, площа Молодіжна, буд. 1);
- третя особа: Приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Железна Олена Володимирівна (50084, м. Кривий Ріг, вул. Спаська, 4/40).

Суддя: Р. Є. Скотар