Справа № 594/1132/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2026 року м.Борщів

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої-судді: Губіш О.А. 
з участю:
секретаря: Кушнір Т. І. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обомеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ТАЙГЕР-ФІНАНС», в особі представника-адвоката Усенка Михайла Ігоровича, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 

в с т а н о в и в:

Позивач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ТАЙГЕР-ФІНАНС», в особі представника-адвоката Усенка М. І., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.09.2024 року між ТОВ «ФК «ТАЙГЕР-ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 80662724, відповідно до умов якого товариство надало відповідачці грошові кошти у розмірі 6000,00 грн., а відповідачка зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачці грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. Відповідачка ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання, у зв`язку із відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у неї утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 29 346,00 грн., з яких: 6000,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 20 346,00 грн. прострочена заборгованість за сумою відсотків, 3000, 00 грн. прострочена заборгованість за штрафами.
Тому, позивач просить суд стягнути в його користь з відповідачки 29 346,00 грн заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 2662,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн.
Позовна заява подана до Борщівського районного суду Тернопільської області 20 квітня 2026 року через систему «Електронний суд».
З доданих до позовної заяви матеріалів – опису вкладення, відправлення №0505625509500 «Поштова служба «Укрпошта», вбачається, що копія позовної заяви з додатками направлені позивачем відповідачці за місцем реєстрації.
Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 24 липня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та запропоновано відповідачці протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву.
Як слідує з наявного в матеріалах справи поштового повідомлення, ухвала суду про відкриття провадження, направлена відповідачці за місцем реєстрації повернулась до суду без вручення з відміткою: «адресат відсутній».
Що в свою чергу, згідно ст. 128 ЦПК України, дає суду підстави дійти висновку про належне сповіщення відповідачки про надходження позову та відкриття провадження у справі, та узгоджується з висновками ВС, викладеними у Постановах ВС від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі № 760/17314/17). 
27 липня відповідачка ОСОБА_1 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити ТОВ «Фінансова компанія «ТАЙҐЕР-ФІНАНС» у задоволенні позовних вимог у частині стягнення нарахованих штрафів, пені, надмірних відсотків та витрат на правничу допомогу у повному обсязі, а також зменшити розмір заборгованості за кредитним договором до суми фактично отриманого основного боргу (тіла кредиту).
Заперечує щодо неправомірності нарахування штрафних санкцій та пені у період дії воєнного стану: відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», у період дії в Україні воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, та у тридцятиденний строк після його припинення чи скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (маркетодавця), відступника пені та інших штрафних санкцій, передбачених договором про споживчий кредит. А тому, будь-які нараховані Позивачем штрафи, пеня або штрафні проценти за період дії воєнного стану є прямо протиправними та підлягають скасуванню.
Також, вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості нарахування заявленої суми заборгованості. Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, після закінчення строку дії кредитного договору або настання строку виконання зобов`язання право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється, а кредитор має право лише на захист за ст. 625 ЦК України. Позивач розраховує надмірні та неспівмірні відсотки, які порушують принципи добросовісності та розумності.
Щодо недоведеності та неспівмірності витрат на правничу допомогу: заявлені Позивачем вимоги про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу адвоката Усенка М.І. є неспівмірними зі складністю справи, обсягом виконаних робіт та ціною позову, оскільки дана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, підготовка позовної заяви мала типовий характер, що не вимагало значних часових чи інтелектуальних затрат. Враховуючи ст. 137 ЦПК України, зазначені витрати не підлягають стягненню з Відповідача або підлягають максимальному зменшенню.
За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. 
Судом встановлено, що 26.09.2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «ТАЙГЕР-ФІНАНС» був укладений договір про споживчий кредит № 80662724, згідно з умовами якого відповідачка отримала 6000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. 
Відповідно до п.1.1 кредитного договору, Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити проценти за користування кредитом (далі - плата) відповідно до Графіку платежів та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.
Відповідно до п.1.2 кредитного договору, Сума (загальний розмір) кредиту становить 6000 грн. у валюті: українська гривня.
Згідно до п.1.3 кредитного договору, Кредит надається/видається 2024 року загальним строком на 360 днів за умови виконання Позичальником Графіку платежів з 26.09.2024. Строк на який надається окрема частина кредиту встановлюється Графіком платежів.
Відповідно до п.1.5 кредитного договору, Загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом (без врахування суми (тіла) кредиту) складає 21492 гривень в грошовому виразі та 2200 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1 Договору. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 27492 гривень. Денна процентна ставка становить 1%. Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтована реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, денна процентна ставка, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Кредитний договір залишиться чинним протягом погодженого строку та Позичальник виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема здійснить платіж/платежі відповідно до Графіку платежів.
Відповідно до п.1.5.1 договору пільгова процентна ставка за користування кредитом становить 0, 9 % в день. Особливості нарахування пільгової процентної ставки визначенні п.п. 2.2.2. та 2.2.3. цього договору. 
Згідно з умовами договору, базова (стандартна) процентна ставка за користування кредитом становить 365 % річних, відповідно до п.1.6 кредитного договору.
З умов договору вбачається, що кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на платіжну картку позичальника.
Відповідно до п.2.2.3 кредитного договору пільговий період користування кредитом становить 18 календарних днів з 26.09.2024 року по 14.10.2024 року, протягом якого процентна ставка за користування кредитом становить 0,9%. Крім того, договором визначено стандартний період користування кредитом тривалістю 342 календарних днів з 15.10.2024 по 21.09.2025, протягом якого процентна ставка за користування кредитом становить 1%.
Крім того, в матеріалах справи наявний Паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачкою ОСОБА_1 26.09.2024 року за допомогою електронного підпису, зі змісту якого вбачається, що сума кредиту становить 6000 грн, строк кредитування 360 днів, мета отримання кредиту: споживчі потреби; процентна ставка пільгова 328,5% річних, процентна ставка стандартна 365% річних; пільгова процентна ставка 0,9 % в день; стандартна (базова) процентна ставка 1,0% в день; тип процентної ставки фіксована. Загальні витрати за кредитом 21492 грн. Орієнтовна вартість кредиту для споживача за весь строк користування 27492 грн. реальна річна процентна ставка 2200%. 
Із положень договору також вбачається, що договір укладено в електронній формі, шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що свідчить про волевиявлення сторін на укладення договору та погодження його істотних умов.
Підписавши 26.09.2024 року цей кредитний договір, відповідачка взяла на себе зобов`язання своєчасно повернути кредит та проценти за користування кредитом в порядку, передбаченому цим договором.
Крім того, до договору про споживчий кредит № 80662724 додано графік платежів, який є його невід`ємною частиною та містить інформацію про строки виконання зобов`язань за договором, розмір платежів і черговість погашення заборгованості.
Укладення кредитного договору та ідентифікація відповідача підтверджується довідкою ТОВ «ФК «ТАЙГЕР-ФІНАНС», з якої вбачається, що ОСОБА_1 була ідентифікований позивачем, а акцепт договору про споживчий кредит підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором pxjfqvf9. У довідці зазначено, що одноразовий ідентифікатор pxjfqvf9 був надісланий на номер телефону позичальника 26.09.2024 року о 10:38:06 год., на мобільний номер відповідачки НОМЕР_1 . 
Виконання позивачем зобов`язання щодо надання кредитних коштів підтверджується довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» №305944-1481241388-20042026 від 20.04.2026 року, з якої вбачається, що 26.09.2024 року о 10.38 на платіжну картку НОМЕР_2 було успішно перераховано грошові кошти у сумі 6000,00 грн, номер транзакції 1481241388, статус виконано. 
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право у встановленому законом порядку звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до норм ст.ст. 11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмовій формі (ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, ст.13 Закону України «Про споживчий кредит»).
Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В силу приписів частини другої статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну особу від відповідальності за порушення зобов`язання.
Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Враховуючи приписи статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Судом першої інстанції вірно визначено, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Верховний Суд в постанові від 12.01.2021 по справі № 524/5556/19 підтверджує, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині».
Згідно із частиною першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України).
Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (статті 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Положеннями частини першої статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Судом встановлено, що сторони в електронній формі уклали кредитний договір щодо надання кредиту в розмірі 6000 грн строком на 360 днів (тобто з 26.09.2024 до 21.09.2025) зі сплатою процентів у розмірі 0,9% - пільгова процентна ставка, яка нараховується за 18 календарних днів та 1% - стандартна (базова) процентна ставка, яка нараховуються за період з 14.10.2024 по 08.10.2025, і факт отримання відповідачкою кредиту підтверджується довідкою про перерахування коштів на рахунок відповідачки.
Матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання банківських послуг.
Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачці кредит, однак, відповідачкою не виконуються зобов`язання за кредитним договором.
Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «ТАЙГЕР-ФІНАНС» за кредитним договором №80662724 становить 29346,00 грн, в тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту – 6000,00 грн, заборгованість за сумою відсотків – 20346,00 грн, які підлягають до задоволення. 
Щодо стягнення з відповідачки прострочення заборгованості за штрафами у розмірі 3000,00 грн суд зазначає, що пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відповідно до висновку Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 31.01.2024 у справі № 183/7850/22, тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань і така особливість проявляється: - в періоді існування особливих правових наслідків, яким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; - в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки, зокрема, договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; - у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Зважаючи на те, що з 24.02.2022 і по даний час в Україні діє воєнний стан та з огляду на викладені положення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно яких у період дії в Україні воєнного стану позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки за таке прострочення, позивачем безпідставно нараховано відповідачці заборгованість за штрафами у розмірі 3000,00 грн, яка стягненню не підлягає, тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що права позивача порушені і підлягають захисту шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача 26 346,00 грн, що є загальним залишком заборгованості за наданим кредитом станом на 20.09.2025.
У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.
Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.
У позовній заяві позивач просить суд стягнути понесені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2 662, 40 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 8000 грн.
Позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, однак суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем, в тому числі на професійну правничу допомогу, доходить висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором, справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною.
За таких обставин, суд вважає, що позивачем витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи у загальному розмірі 8000 грн є завищеними та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат, а тому, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу у даній справі в розмірі 3000,00 грн. 
Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволені частково: 26346,00 грн х 100 % : 29346,00 грн = 89,77%, тому з відповідачки на користь позивача підлягає до стягнення 2390,03 грн сплаченого судового збору пропорційно до задоволених вимог.
На підставі ст.ст. 526, 530, 549, 610 - 612, 1050, 1054 ЦК України та керуючись ст. ст. 7, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 279 ЦПК України, суд – 

у х в а л и в :

Позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тайгер-Фінанс» (79000, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус), код ЄДРПОУ 43561909, заборгованість за кредитним договором №80662724 від 26.09.2024 в сумі26346 (двадцять шість тисяч триста сорок шість) грн, з яких: 6000,00 грн - заборгованість за простроченим кредитом, та 20 346,00 грн – заборгованість за простроченими відсотками. 

В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.

Стягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тайгер-Фінанс» (79000, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус), код ЄДРПОУ 43561909, сплачені судові витрати в сумі – 2390 (дві тисячі триста дев`яносто) грн. 03 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі такої скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ТАЙГЕР-ФІНАНС» місце знаходження: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус, код ЄДРПОУ 43561909. 

Відповідачка: ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 . 

Суддя: