ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

27 липня 2026 року | м. Ужгород | № 260/1330/26
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Закарпатській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче автотранспортне товариство» про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Закарпатській області звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче автотранспортне товариство», в якому просить надати дозвіл на погашення суми податкового боргу у розмірі 309322,57 грн за рахунок майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче автотранспортне товариство», вказаного в Акті опису майна №65/13-02-15 від 10.08.2023 та на яке поширюється право податкової застави.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у відповідача наявний податковий борг у розмірі 309322,57 грн. У зв`язку з несплатою узгодженого податкового зобов`язання на адресу відповідача надсилалась податкова вимога. В подальшому заступник начальника ГУ ДПС у Закарпатській області прийняв рішення про опис майна боржника в податкову заставу, на підставі якого складено акт опису майна та проведено такий опис, за наслідками чого на майно відповідача було накладено податкову заставу. Повідомив, що стягнути кошти у рахунок погашення податкового боргу з рахунків відповідача у банках не видається можливим, оскільки відомості про наявність відкритих та діючих рахунків у банках чи інших надавачах платіжних послуг у податкового органу відсутні. Окрім того, зазначає, що стягнення коштів за рахунок готівкових коштів для погашення податкового боргу не вбачається за можливе, оскільки відповідач при здійсненні своєї діяльності розрахунки у готівковій формі не здійснював через відсутність реєстрації РРО та ПРРО. Отже, вжиті контролюючим органом заходи не призвели до повного погашення заборгованості, з огляду на що вважає за необхідне здійснювати подальше стягнення податкового боргу за рахунок його майна. 
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 березня 2026 року відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі, надано відповідачу строк для подання до суду відзиву на позовну заяву та повідомлено, що згідно з вимогами ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Зазначену ухвалу направлено до електронного кабінету відповідача в підсистемі «Електронний суд» та доставлено 12 березня 2026 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, складеною відповідальним працівником Закарпатського окружного адміністративного суду. 
Відповідно до ч. 10 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), ухвала про відкриття провадження у справі постановляється з додержанням вимог статті 126 цього Кодексу.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 127 КАС передбачено, що часом вручення повістки вважається, зокрема день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.
Отже, суд вважає, що ухвала суду про відкриття провадження в адміністративній справі від 12 березня 2026 року є належним чином врученою відповідачу 12.03.2026 року. Проте відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не подав, про причини неподання суд не повідомив, про продовження процесуального строку для подання такого не клопотав. 
Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У зв`язку з вищенаведеним, враховуючи положення ч. 6 ст. 162 КАС України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані позивачем документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче автотранспортне товариство» (далі – ТОВ «Виробниче автотранспортне товариство») зареєстроване за адресою: вул. Карпатської України, буд. 36, корпус б, м. Ужгород, Ужгородський район, Закарпатська область, 88000, та йому присвоєно податковий номер – 40413075. Згідно з ідентифікаційними відомостями ТОВ «Виробниче автотранспортне товариство» до 18.02.2026 року обліковувалось як Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче автотранспортне об`єднання Закарпатської облспожив спілки» (зворот арк.спр.14).
Відповідно до відомостей розрахунку податкового боргу станом на 23.02.2026 року за ТОВ «Виробниче автотранспортне товариство» обліковується не сплачений добровільно у повному обсязі податковий борг у розмірі 309322,57 грн, в т.ч. пеня у розмірі 150783,73 грн за платежами: 18010600 «Орендна плата з юридичних осіб» у розмірі 296736,21 грн, в т.ч. пеня у розмірі 150783,73 грн; 18010400 «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» у розмірі 12586,36 грн.
У зв`язку з наявним в ТОВ «Виробниче автотранспортне товариство» податковим боргом 07 серпня 2023 року Головним управлінням ДПС у Закарпатській області (далі – ГУ ДПС у Закарпатській області), відповідно до ст. 89 Податкового кодексу України, прийнято рішення №186/13-02-14 про опис майна у податкову заставу, що перебуває у власності ТОВ «Виробниче автотранспортне товариство». 
На виконання вказаного рішення податковим керуючим Левченко М. 10.08.2023 року проведено опис майна відповідача, про що складено акт від 10 серпня 2023 року №85/13-02-15. Відомості про встановлення публічного обтяження на майно боржника у формі податкової застави внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна.
Вказані рішення та акт були скеровані на адресу ТОВ «Виробниче автотранспортне товариство» рекомендованою кореспонденцією, однак повернулися до контролюючого органу без вручення з відміткою органу поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання». 
22 жовтня 2025 року, з метою стягнення податкового боргу, рішенням виконуючого обов`язків заступника начальника ГУ ДПС у Закарпатській області №183/4-0716, відповідно до п. 95.5 ст. 95 Податкового кодексу України, вирішено здійснити погашення усієї суми податкового боргу ТОВ «Виробниче автотранспортне об`єднання Закарпатської облспожив спілки» у розмірі 259181,25 грн шляхом стягнення безготівкових коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачів платіжних послуг/емітентів електронних грошей. 
Вказане рішення було надіслано на адресу реєстрації відповідача засобами поштового зв`язку, однак повернулося до контролюючого органу без вручення з відміткою органу поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання». 
Поряд з цим, судом встановлено, що відповідно до ідентифікаційних відомостей у ТОВ «Виробниче автотранспортне товариство» відсутні відкриті рахунки у банках, оскільки останній рахунок в АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 закрито 03.05.2025 року, та відсутні зареєстровані книги обліку, РРО та ПРРО (зворот арк.спр. 10 та 11). 
Стверджуючи про неможливість погашення податкового боргу з огляду на відсутність у відповідача відкритих рахунків у банках та можливості сплати такого готівковими коштами, ГУ ДПС у Закарпатській області звернулося до суду з даним позовом.
Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Вказане кореспондується з положенням пп.16.1.4 п.16.1 ст. 16 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №755-VI, із змінами і доповненнями (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі – ПК України).
Згідно зі ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Відповідно до пп. 16.1.3, 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з абз. 1 п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
П. 57.3 ст. 57 ПК України передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Податковий борг у розумінні пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України – це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Нормами п. 95.1 ст. 95 ПК України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Відповідно до пп. 20.1.34, 20.1.34-1 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право, в тому числі, звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманців в емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини; звертатися до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу або його частини за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (п. 95.3 ст. 95 ПК України).
Згідно п. 87.2 ст. 87 ПК України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
Відповідно до п.88.1 ст.88 ПК України, яка регулює питання податкової застави, з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених вказаним Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.
Отже, з огляду на вищезазначені положення ПК України, податковий борг може бути погашений, зокрема, за рахунок майна платника податків.
Згідно з ст. 89 ПК України право податкової застави виникає у разі:
- несплати у строки, встановлені вказаним Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку;
- несплати у строки, встановлені вказаним Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.
Відповідно до пункту 89.2 ст. 89 ПК України, з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.
У разі якщо балансова вартість майна, на яке поширюється податкова застава, є меншою ніж сума податкового боргу платника податків, право податкової застави поширюється на таке майно.
У разі якщо балансова вартість такого майна не визначена, його опис здійснюється за результатами оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».
У разі збільшення суми податкового боргу складається акт опису до суми, відповідної сумі податкового боргу платника податків, у порядку, передбаченому цією статтею.
Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (п. 89.3 ст. 89 ПК України).
Нормами п. 89.5 ст. 89 ПК України встановлено, що у разі якщо на момент складення акта опису майно відсутнє або його балансова вартість менша від суми податкового боргу, право податкової застави поширюється на інше майно, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому до погашення податкового боргу в повному обсязі.
Платник податків зобов`язаний не пізніше робочого дня, наступного за днем набуття права власності на будь-яке майно, повідомити контролюючий орган про наявність такого майна. Контролюючий орган зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дня отримання зазначеного повідомлення прийняти рішення щодо включення такого майна до акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави та балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, або відмовити платнику податків у включенні такого майна до акта опису.
У разі якщо контролюючий орган приймає рішення про включення майна до акта опису, складається відповідний акт опису, один примірник якого надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Положеннями п. 95.3 ст. 95 ПК України передбачено право контролюючого органу звертатися до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу.
На підставі аналізу наведених норм Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 28 березня 2023 року у справі №440/11471/21 зробив висновок про те, що обов`язковими умовами, наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення у контролюючого органу права на звернення до суду із даним позовом є:
(1) наявність у платника податків боргу зі сплати податків, зборів, обов`язкових платежів;
(2) сума заборгованості платника податків на момент звернення контролюючого органу до суду із позовом про надання дозволу на погашення боргу за рахунок майна платника має бути узгодженою у встановленому законодавством порядку;
(3) відсутність коштів на рахунках платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків; наявність майна платника податків - боржника у податковій заставі.
Саме сукупність вказаних обставин наділяє контролюючий орган правом на звернення до суду із позовом про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків.
І саме зазначені обставини входять до предмета доказування й у цій справі.
Аналогічний за змістом висновок наведено у постановах Верховного Суду від 15 червня 2023 року у справі № 160/13436/22, від 28 січня 2020 року у справі №520/3516/19, від 18 червня 2025 року у справі №480/492/22. 
Наказом Міністерства фінансів України від 16.06.2017 №586 затверджено Порядок застосування податкової застави (далі – Порядок №586).
Відповідно до пунктів 1-7 Розділу ІІ Порядку №586 опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення про опис майна у податкову заставу, яке приймається керівником податкового органу (його заступником або уповноваженою особою). Рішення про опис майна у податкову заставу надається платнику податків, що має податковий борг.
Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису майна. Акти опису майна реєструються у журналі реєстрації актів опису майна у податкову заставу.
Повноваження щодо опису майна платника податків, що має податковий борг, покладаються на податкового керуючого.
Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому разі опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.
До акта опису насамперед включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.
Опис майна може бути проведено за інформацією, документами і матеріалами державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій усіх форм власності та їх посадових осіб, які забезпечують ведення відповідних державних реєстрів (кадастрів).
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п. 95.2 ст. 95 ПК України).
Згідно з п. 95.3 ст. 95 ПК України, контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.
Суд встановив, що на підставі рішення заступника начальника ГУ ДПС у Закарпатській області №186/13-02-14 від 07.08.2023 податковим керуючим Левченко М. було проведено опис майна ТОВ «Виробниче автотранспортне об`єднання Закарпатської облспожив спілки» у податкову заставу. Такий опис був здійснений на підставі відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна. До такого опису включено майно боржника – «будівлі та споруди» у кількості 1 одиниця, а саме: КПП літ. А, частина адмінбудинку літ. Ж, склад літ. К., склад літ. Л, котельня літ. М., гараж літ. Н, гараж літ. О, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 38518702, розташоване за адресою: вул. Гагаріна, буд. 36Б, м. Ужгород, Закарпатська область (арк. спр. 70). Разом з тим, вартість описаного в акті майна зазначена 0,00 грн.
З цього приводу суд зазначає, що вартість описаного майна, що передається у податкову заставу, є визначальним та обов`язковим елементом акту опису майна, оскільки безпосередньо впливає на подальшу процедуру стягнення з боржника наявного податкового боргу. Так, вартість майна вказується у грошовому виразі для визначення його ліквідності та достатності для покриття боргу. Право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків.
Отже, акт опису майна №65/13-02-15 від 10.08.2023 у податкову заставу, складений податковим органом з порушенням порядку та форми, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, а саме: в порушення пункту 6 розділу ІІ Порядку №586, в актах не вказана балансова вартість об`єкту нерухомого майна або інформація щодо здійснення його оцінки, яка проводиться відповідно до Закону України « Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».
Разом з тим, звіт про оцінку майна, яке передано у податкову заставу, позивачем також не надано, що свідчить про недодержання контролюючим органом вимог п. 89.2 ст. 89 ПК України та Порядку №586.
Вказані висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 16.09.2022 по справі №805/3942/17-а.
Окрім того, такий акт підписаний лише податковим керуючим Левченко М., підписи представника платника податку та інших залучених осіб відсутні. Будь-яких доказів оформлення відмови представника платника податків від підписання акту опису майна у встановленому законом порядку позивачем надано не було.
Таким чином, у зв`язку з порушенням контролюючим органом порядку та форми складення акту опису майна у податкову заставу, зокрема неможливості встановити балансову вартість конкретного об`єкту нерухомості, включеного у податкову заставу, та її співвідношення з сумою податкового боргу, суд вважає, що підстави для надання позивачу дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок вказаного в акті опису майна, яке перебуває у податковій заставі наразі відсутні.
Отже, провівши правовий аналіз законодавчих норми, що регулюють спірні правовідносини, крізь призму встановлених судом обставин справи, суд не вбачає для задоволення позовних вимог. 
У зв`язку з відмовою у задоволенні позову суд не вирішує питання розподілу судових витрат.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову Головного управління ДПС у Закарпатській області (місцезнаходження: вул. Волошина, буд. 52, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДПРОУ ВП 44106694) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче автотранспортне товариство» (місцезнаходження: вул. Карпатської України, буд. 36, корпус б, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДПРОУ – 40413075) про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, – відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя | Р.О. Ващилін