Справа № 159/1728/26 	Головуючий у 1 інстанції: Бойчук П. Ю. 	
Провадження № 22-ц/802/875/26  	  Доповідач: Федонюк  С. Ю.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2026 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Федонюк С. Ю.,
суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 травня 2026 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2026 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом, який обґрунтований тим, що вона з 15 жовтня 1999 року перебувала з відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 листопада 2011 року. У них з відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 . Зазначила, що після розірвання шлюбу дочка залишилася проживати з нею. На підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 січня 2023 року з відповідача на її користь стягувалися аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 19 січня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.
Вказувала, що спільна дочка ОСОБА_3 досягла повноліття, у зв`язку з чим стягнення аліментів припинено. Зазначила, що дочка є студенткою та навчається на першому курсі Навчально-наукового інституту суспільних наук, адміністрування та права Національного лісотехнічного університету України. Форма навчання – денна, за контрактом, термін навчання - з 01 вересня 2025 року до 30 червня 2029 року, вартість навчання становить 45000 грн за навчальний рік. Окрім того, вартість проживання дочки в гуртожитку в м. Львові становить 9600 грн, орієнтовна вартість харчування приблизно складає 5000,00 грн щомісяця, вартість придбання базових речей гігієни та догляду для дитини складає також приблизно 5000 грн щомісяця, загалом орієнтовна щомісячна вартість утримання дочки під час навчання щомісячно становить в межах 15000 грн.
Позивач зазначила, що дочка не має можливості працевлаштуватись, оскільки навчається на денній формі навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач є працездатною особою, працює та отримує дохід, а тому зобов`язаний та має можливість утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги.
Покликаючись на зазначені обставини, позивач просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 7000 грн щомісячно на період навчання. Стягнути з відповідача на її користь понесені витрати на професійну правничу допомогу.
Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 травня 2026 року у даній справі позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на навчання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн щомісячно, починаючи з 23 березня 2026 року і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2029 року, за умови навчання, але не більше ніж до досягнення нею віку 23 років.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1331,20 грн.
Додатковим рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 01 червня 2026 року у даній справі ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги, в сумі 1000 грн.
Не погодившись із даним рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів та в частині розподілу судового збору і ухвалити нове рішення, яким стягувати з нього на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно, починаючи з 23 березня 2026 року і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення дочкою 23 років. Судові витрати стягнути з ОСОБА_1 .
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що при ухваленні рішення судом першої інстанції не в повній мірі з`ясовано, чи має він змогу сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, саме в розмірі 3500 грн, не взято до уваги його стан здоров`я.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 зазначила, що подана відповідачем ОСОБА_2 апеляційна скарга є необґрунтованою, вказала, що аліменти в розмірі 2000 грн, який визнається відповідачем, не можуть покрити навіть 1/5 частини витрат на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги.
Відповідно до вимог частини 13 статті 7, частини 1 статті 368, частини 1 статті 369 ЦПК України ця справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження та без повідомлення учасників справи.
Згідно з частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін.
У відповідності до положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що повнолітня дочка сторін по справі ОСОБА_3 навчається в Навчально-науковому інституті суспільних наук, адміністрування та права Національного лісотехнічного університету України (м. Львів) на денній формі навчання (платно), у зв`язку з чим не може працевлаштуватися та потребує матеріальної допомоги. Відповідач є особою працездатного віку, має офіційну роботу та стабільний заробіток, а тому має об`єктивну можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, в розмірі 3500 грн щомісячно.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки вони відповідають вимогам закону й обставинам справи з огляду на таке.
За матеріалами справи судом установлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 15 жовтня 1999 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 листопада 2011 року (а. с. 9).
У сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а. с. 7).
З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за відомостями реєстру Ковельської територіальної громади від 09 жовтня 2025 року за вихідним № 3522 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 12). 
На підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 січня 2023 року з відповідача на користь позивача стягувалися аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 19 січня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 10, 11).
Також судом установлено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 досягла повноліття, у зв`язку з чим стягнення аліментів припинено.
ОСОБА_3 є студенткою та навчається на першому курсі Навчально-наукового інституту суспільних наук, адміністрування та права Національного лісотехнічного університету України. Форма навчання – денна, термін навчання - з 01 вересня 2025 року до 30 червня 2029 року (навчається за кошти фізичних осіб), що підтверджується довідкою Навчально-наукового інституту суспільних наук, адміністрування та права Національного лісотехнічного університету України від 09 жовтня 2025 року за вихідним № 642 (а. с. 13).
Позивачем у справі було здійснено оплату за навчання дочки на загальну суму 45350 грн, що підтверджується платіжною інструкцією 0.0.4520757623.1 від 29 серпня 2025 року та платіжною інструкцією 0.0.4699732443.1 від 06 січня 2026 року (а. с. 14, 21).
Окрім того, встановлено, що позивачем здійснено оплату за проживання дочки в гуртожитку на загальну суму 9600 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 9 від 25 серпня 2025 року та платіжною інструкцією 0.0.4740014506.1 від 02 лютого 2026 року (а. с. 22, 23).
Дохід позивачки ОСОБА_1 за 2025 рік становить 159000 грн, що підтверджується податковою декларацією платника єдиного податку фізичної особи-підприємця (а. с. 16).
Також позивач перебуває на обліку в Ковельському об`єднаному управлінні ПФУ в Волинській області і отримує пенсію за віком, яка становить 3323 грн на місяць, що підтверджується довідкою про доходи № 4065170355022061 від 04 лютого 2026 року (а. с. 17).
Відповідач ОСОБА_2 працює водієм автотранспортних засобів у ФОП ОСОБА_4 , його посадовий оклад становить 14200 грн, заробітна плата за шість місяців склала 85599,69 грн, що підтверджується довідкою ФОП ОСОБА_5 від 20 квітня 2026 року за вихідним № 1 (а. с. 39).
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку (частина перша статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до частин 1, 2 статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Як передбачено статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (частина 1 статті 182 СК України).
Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку/сина, які навчаються, виникає за сукупності таких фактів: досягнення дочкою/сином 18 років, але менше 23 років; навчання; потребують у зв`язку із цим матеріальної допомоги; наявність у батьків можливості надавати таку матеріальну допомогу.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд враховує всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину) є обов`язковою складовою сукупності юридичних фактів, на підставі яких виникає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття.
Верховний Суд у своїй постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 Верховний Суд дійшов висновку, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. 
Отже, судом правильно встановлено, що повнолітня дочка сторін навчається на денній формі навчання у м. Львові, тобто позивач несе витрати на її навчання, на проїзд, харчування, житло, одяг, придбання канцелярських товарів, підручників, тощо. Дочка сторін, навчаючись на денній формі навчання, не може працювати та отримати самостійний дохід, при цьому потребує матеріальної підтримки. Відповідач у цій справі ОСОБА_2 має змогу надавати таку допомогу, інших осіб на утриманні не має.
Звертаючись в суд з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, позивач покликалась на те, що саме вона матеріально підтримує доньку, сплачує кошти за навчання та повністю несе витрати, пов`язані з її навчанням, надавши суду відповідні докази.
Відповідач ОСОБА_2 подав суду результати проведення ультразвукового обстеження серця від 17 квітня 2026 року та заключення кардіолога від 20 квітня 2026 року, однак відповідачем не доведено, що він потребує лікування та витрачає чи витратив на лікування значні кошти, що позбавило його можливості надавати матеріальну допомогу дочці на період її навчання.
Згідно з частиною 3 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Заперечуючи щодо розміру визначених судом аліментів як і у відзиві на позовну заяву, так і в доводах апеляційної скарги, відповідач не подав належних та допустимих доказів того, що його майновий, сімейний стан, стан здоров`я унеможливлюють сплачувати аліменти на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, у визначеному судом розмірі .
Разом з тим, визначаючи розмір аліментів, суд першої інстанції, застосувавши положення статей 182, 184, 199 СК України, на підставі доказів, поданих сторонами, та зважаючи на рівність батьківських обов`язків, з метою дотримання справедливого балансу між захистом прав повнолітньої дочки та прав відповідача, ураховуючи стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, дійшов обґрунтованого висновку, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн щомісячно відповідає нормам закону та є достатнім.
Такий розмір аліментів є справедливим, виваженим і розумним, він відповідатиме інтересам та потребам дочки, буде необхідним для забезпечення належних умов для її навчання, фізичного, розумового, морального і соціального розвитку.
Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, в разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 статті 141 ЦПК України).
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі - у справах про стягнення  аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати  аліментів, індексацію  аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення  аліментів.
Враховуючи наведені норми права, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача в частині щодо розподілу судових витрат.
Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи відповідача не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи і не свідчать про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а тому не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.
За змістом частин 4 та 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Датою ухвалення постанови у цій справі є 07 липня 2026 року - дата складення повного судового рішення.
Керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 травня 2026 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий-суддя

Судді