Справа №573/2668/25
Провадження №2/592/2897/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
31 серпня 2026 року          м.Суми
Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого судді Костенка В.Г., з участю секретаря судового засідання Сидоренко Ю.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

УСТАНОВИВ:
Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 43 054 грн 00 коп. та понесені судові витрати у сумі 10 422 грн 40 коп..
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 25.04.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем укладено кредитний договір № 744568 за умовами якого відповідачу було відкрито рахунок та надано кредит у сумі 6 000 грн 00 коп. на строк 365 днів зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,01 % в день (знижена процентна ставка), 2,20 % в день (стандартна процентна ставка). Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору. 01.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір факторингу № 01022024-1. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором № 744568 від 25.04.2023, що укладений між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем. В порушення умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, в результаті чого утворилася заборгованість у розмірі 43 054 грн 00 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 6 000 грн 00 коп., заборгованість за відсотками – 37 054 грн 00 коп..
04.06.2026 ухвалою суду позовна заява залишалася без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ч. 1 ст. 177 ЦПК України.
12.06.2026 недоліки позовної заяви усунені представником позивача.
Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.06.2026 призначено судове засідання у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 09-30 год. 25.08.2026.
Представник позивача надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач не з`явився і завчасно не повідомив про поважність причин неявки. Судова повістка, копія ухвали суду направлені відповідачу за зареєстрованим місцем проживання. Однак документи повернулися до суду з відміткою пошти адресат відсутній за вказаною адресою від 26.06.2026. Крім того, при подачі подову до суду позивачем надано докази відправлення копії позову відповідачу.
Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відтак відповідач є таким, що належно повідомлений про дату і місце розгляду справи. Таким чином згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України немає перешкод для судового розгляду.
Відзив на позовну заяву відповідач не подав.
Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов наступного:
Суд встановив, що 25.04.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем укладено кредитний договір № 744568 за умовами якого відповідачу було відкрито рахунок та надано кредит у сумі 6 000 грн 00 коп. на строк 365 днів зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,01 % в день (знижена процентна ставка), 2,20 % в день (стандартна процентна ставка). 
Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору.
Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами кредитного договору.
01.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір факторингу № 01022024-1. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором № 744568 від 25.04.2023, що укладений між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем. 
Відповідач скористався кредитними коштами, втім свої договірні зобов`язання не виконав. Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані проценти для погашення заборгованості за кредитом, процентами, відповідно до умов кредитного договору, що має відображення у розрахунку заборгованості, що наданий первісним кредитором. 
В порушення умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, в результаті чого утворилася заборгованість у розмірі 43 054 грн 00 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 6 000 грн 00 коп., заборгованість за відсотками – 37 054 грн 00 коп..
Із встановленого вбачається, що між сторонами виникли цивільні правовідносини врегульовані ст. 509, 526, 549, 550, 551, 572, 584, 587, 592, 626, 628, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України.
Відповідно до частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Згідно частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до частини 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно частини 12 та 13 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). 
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Положеннями статті 1050 ЦК України передбачено, що у разі якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Аналізуючи наведений зміст положень Кодексу суд констатує, що кредитний договір може буди укладений шляхом приєднання до згідно умов встановлених у відповідних формулярах. Такі формуляри зокрема мають містити умови надання кредиту, відповідний розмір кредитної ставки, умови повернення тощо. 
Наведені положення закону дають підстави стверджувати , що передбачено таке зобов`язання як кредит. Так передбачено, що кредитор зобов`язується надати кошти боржнику, а останній зобов`язується повернути його та сплатити проценти за користування. При цьому боржник має виконати свої зобов`язання належним чином та у строк. Боржник коли не виконав свої обов`язки порушив права кредитора.
За положеннями п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України судовим способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути примусове виконання обов`язку в натурі. Тобто заявлена сума боргу може бути стягнута за рішенням суду.
Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З наведених положень закону та встановлених обставин вбачається, що відповідач отримав у кредит кошти, але не повернув їх належним чином та не сплатив проценти. Відтак суд вважає, що право позивача порушене і підлягає захисту, а тому необхідно стягнути заявлену суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 43 054 грн 00 коп..
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно ч. 3 цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно ч. 4 цієї статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (ч. 5 ст. 137 ЦПК України)
Позивач надав на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу договір № 0107 від 01.07.2025 про надання правничої допомоги укладений між ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» та АО «Апологет»; акт №150 наданих послуг від 08.12.2025 та детальний опис наданих послуг на суму 8 000 грн 00 коп.; ордер на надання правничої допомоги адвокатом АО «Апологет» Усенко М.І., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Усенка М.І..
Сума заявленого позову становить 43 054 грн 00 коп., а розмір витрат 8 000 грн 00 коп.. Зазначена сума витрат є непропорційною та занадто завищеною. Зі змісту позовної заяви й доданих доказів вбачається, що спір з відповідачем виник у зв`язку з наданням кредиту. Неповернення кредиту є певною мірою ризиком для кредитора. Укладаючи договір кредитор може передбачать невиконання зобов`язання боржником. Подача позову до відповідача за невиконання умов договору не можна вважати якоюсь несподіваною чи виключною ситуацією яка потребує зусиль для захисту порушеного права, якщо порівнювати з захистом прав у деліктних правовідносинах тощо. З наведеного слід зробити висновок, що підготовка до цієї справи не потребує значних зусиль, як то по ресурсах так і по збору доказів. Така діяльність є системною та дозволяє використовувати вже сформовану позовну заяву у якій слід тільки змінити відомості по кожному відповідачу. 
При розподілі витрат суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.
Ураховуючи наведене у сукупності суд вважає, що визначений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у сумі 8 000 грн 00 коп. є завищеним та непропорційним, витрати у зазначеній сумі не можна визнати належно обґрунтованими та необхідними в контексті обставин цієї справи.
Враховуючи викладені обставини, складність справи, необхідність надання адвокатом позивача послуг під час розгляду справи в суді та їх характер, дослідивши докази на підтвердження витрат позивача на правничу допомогу, а також з метою дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, суд дійшов висновку, що необхідний фактичний обсяг правової допомоги у цій справі є меншим, ніж зазначено у акті про отримання правової допомоги на загальну суму 8 000 грн 00 коп., а тому такий обсяг виконаних робіт підлягає зменшенню та стягненню з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, понесених у цій справі у сумі 6 000 грн 00 коп.
Підстав для стягнення з відповідача ще 2 000 грн 00 коп. суд не вбачає.
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову - на відповідача.
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп..
На підставі зазначеного і керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 76-81, 141, 89, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Задовольнити повністю позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (місцезнаходження: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28, код ЄДРПОУ 35234236) до ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості.
Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (місцезнаходження: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28, код ЄДРПОУ 35234236) 43 054 грн 00 коп. заборгованості за кредитним договором, 8 422 грн 40 коп. відшкодування витрат, а всього 51 476 грн 40 коп..
Рішення суду може бути оскаржено до Сумської апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 31.08.2026.

Суддя        Владислав КОСТЕНКО