ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

17.06.2026 	м. Івано-Франківськ	Справа № 909/71/26	

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В., секретар судового засідання Масловський А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи
за позовом: Керівника Івано-Франківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Тлумацької міської ради Івано-Франківської області
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд"
до співвідповідача: Комунального некомерційного підприємства "Тлумацька центральна міська лікарня" Тлумацької міської ради Івано-Франківської області
про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 90 071 грн 58 коп.

за участі:
ОСОБА_1 
Яцків Оксана Михайлівна

встановив: до Господарського суду Івано-Франківської області звернувся Керівник Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Тлумацької міської ради Івано-Франківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд" та Комунального некомерційного підприємства "Тлумацька центральна міська лікарня" Тлумацької міської ради, в якій просить суд:
- визнати недійсною Додаткову угоду №1 від 04.02.2022 до договору про постачання електричної енергії споживачу №3405 від 31.12.2021, укладену між Комунальним некомерційним підприємством "Тлумацька центральна міська лікарня" Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області та ТОВ "Прикарпатенерготрейд";
- визнати недійсною Додаткову угоду №2 від 30.09.2022 до договору про постачання електричної енергії споживачу №3405 від 31.12.2021, укладену між Комунальним некомерційним підприємством "Тлумацька центральна міська лікарня" Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області та ТОВ "Прикарпатенерготрейд";
- визнати недійсною Додаткову угоду №3 від 19.10.2022 до договору про постачання електричної енергії споживачу №3405 від 31.12.2021, укладену між Комунальним некомерційним підприємством "Тлумацька центральна міська лікарня" Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області та ТОВ "Прикарпатенерготрейд";
- визнати недійсною Додаткову угоду №4 від 01.11.2022 до договору про постачання електричної енергії споживачу №3405 від 31.12.2021, укладену між Комунальним некомерційним підприємством "Тлумацька центральна міська лікарня" Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області та ТОВ "Прикарпатенерготрейд";
- стягнути з ТОВ "Прикарпатенерготрейд" на користь Тлумацької міської ради кошти у сумі 90071 грн 58 коп.
Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.
Щодо підстав звернення прокурора до суду.
Відповідно до частини третьої статті 3 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Згідно із частиною третьою статті 41 ГПК України, у господарських справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Стаття 53 ГПК України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Відповідно до частини четвертої статті 53 ГПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано ст. 23 Закону України "Про прокуратуру". Зазначена стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина 1). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина 3). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци 1-3 частини 4). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина 7).
У постанові Великої палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 містяться такі правові висновки щодо представництва прокурором держави в суді: бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк; звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення; невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо; прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. 
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 80), від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19 (пункт 75), від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 (підпункт 8.16)).
Велика Палата Верховного Суду також звертала увагу на те, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (див. постанови від від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19 (пункт 76), від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 (підпункт 8.17) і № 922/1830/19 (підпункт 7.2)). Тобто під час розгляду справи в суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган .
У пункті 55 постанови від 14.12.2022 у справі № 2-3887/2009 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що ці висновки актуальні також щодо участі територіальної громади в цивільних правовідносинах та судовому процесі.
Суд враховує і те, що в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування (стаття 7 Конституції України).
Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 22.12.2022 зі справи №904/123/22, органам місцевого самоврядування надано широкі права для здійснення економічного і соціального розвитку на своїй території. Так, частинами першою та другою статті 143 Конституції України передбачено, зокрема, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції. Обласні та районні ради затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку відповідних областей і районів та контролюють їх виконання; затверджують районні і обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних і культурних програм, та контролюють їх виконання; вирішують інші питання, віднесені законом до їхньої компетенції.
Водночас, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №469/1044/17 зазначено про те, що за певних обставин прокурор може звертатися до суду в інтересах держави і в особі органу місцевого самоврядування, зокрема тоді, коли цей орган є стороною правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. Оскільки таку позовну вимогу вправі заявити, зокрема, будь-яка сторона правочину, відповідний орган, як така сторона, може бути позивачем. У такій ситуації прокурор для представництва інтересів держави в особі компетентного органу, як сторони правочину, має продемонструвати, що цей орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист відповідних інтересів, не реагуючи на повідомлення прокурора про наявність підстав для звернення до суду (абз. 3 частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру).
19.01.2026 прокурор звернувся з листом №51/4-168ВИХ-26, відповідно до якого повідомляв Тлумацьку міську раду про виявлені порушення вимог Закону України "Про публічні закупівлі" внаслідок укладення Додаткових угод до Договору №3405 від 31.12.2021 про постачання електричної енергії та про заявлення окружною прокуратурою позову.
У відповідь листом № 81 від 20.01.2026 голова Тлумацької міської ради повідомив, що заходи, спрямовані на визнання недійсними додаткових угод до договору та стягнення надмірно сплачених коштів не вживались, зокрема через відсутність коштів на сплату судового збору.
За таких обставин, прокурор при зверненні до суду з цим позовом дотримався порядку, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".
Порушення ж інтересів держави у цьому випадку полягає у неправомірній надлишковій переплаті бюджетних коштів. Це, вочевидь, порушує інтереси держави в особі територіальної громади оскільки будь-який покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору.
А отже, в цьому випадку наявні підстави для звернення прокурора до суду з цим позовом в інтересах держави в особі Коломийської міської ради (як розпорядника бюджетних коштів).
29.01.2026 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначити підготовче засідання на 18.02.2026.
13.02.2026 відповідач подав відзив на позов вх.№2659/26. 
17.02.2026 прокурор подав відповідь на відзив вх.№2861/26.
18.02.2026 суд постановив задовольнити клопотання відповідача вх.№2904/26 від 17.02.2026 про відкладення підготовчого засідання та відклав підготовче засідання на 18.03.2026.
18.03.2026 у судовому засіданні суд постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 14.04.2026.
14.04.2026 суд заслухавши вступне слово прокурора оголосив перерву в судовому засіданні до 06.05.2026, в якому заслухавши вступне слово відповідача оголосив перерву до 08.06.2026.
Співвідповідач в судові засідання жодного разу не з"явився, причин нез"явлення суду не повідомив, відзиву на позов не подав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронних листів до електронного кабінету відповідача.
Згідно з ч. 1 ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.
Як вбачається із ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 178 ГПК України передбачене право відповідача подати суду відзив на позовну заяву. Разом з тим, як визначено в ч. 3 цієї статті, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Пунктом 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення співвідповідача належним чином про розгляд судової справи і забезпечення його явки в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів та дійшов висновку, що є підстави для розгляду справи без їх участі за наявними у ній матеріалами.
08.06.2026 суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та відклав ухвалення та проголошення судового рішення на 17.06.2026.
В судовому засіданні 17.06.2026 суд проголосив скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

Позиція прокурора.
Позовні вимоги мотивовані тим, що при укладенні спірних додаткових угод не дотримані вимоги ст.41 Закону України "Про публічні закупівлі", безпідставно змінені істотні умови Договору про постачання електричної енергії споживачу №3405 від 31.12.2021, не обґрунтовані та документально не підтверджені коливання ціни електричної енергії на ринку після укладення договору. Внаслідок неправомірного збільшення ціни мала місце переплата Тлумацькою міською радою коштів у сумі 90 071 грн 58 коп. Внесення змін до Договору №3405 від 31.12.2021 суперечить інтересам суспільства та держави, що має наслідком визнання додаткових угод №1 від 04.02.2022, № 2 від 30.09.2022, № 3 від 19.10.2022, № 4 від 01.11.2022 недійсними у порядку ст.203, 215 Цивільного кодексу України та стягнення з відповідача 90 071 грн 58 коп. оплати за непоставлений товар. Прокуратура обґрунтувала позов ст.11, 175, 525, 526, 530, 655, 670 ЦК України, ЗУ "Про публічні закупівлі".
У відповіді на відзив прокурор зазначив, що посилання відповідача для обґрунтування коливання цін на ринку в сторону збільшення на постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі– НКРЕКП) від 01.12.2021 № 2454 "Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії НЕК "Укренерго" на 2022 рік", якою встановлено тариф на послуги з передачі електроенергії на рівні 345,64 грн/мВт.год (без урахування ПДВ) необґрунтовані і не відповідають вимогам чинного законодавства. Адже постанову № 2454 прийнято НКРЕКП 01.12.2021, тобто до укладення договору №3405 від 31.12.2021, на офіційному сайті її оприлюднено також до дня укладення цього договору – 01.12.2021. Оскаржувану додаткову угоду № 1 сторони договору підписали 04.02.2022.
Відтак підписуючи договір та погоджуючи його істотні умови, постачальник повинен був оцінити можливість виконання зобов`язання щодо поставки електричної енергії станом на 31.12.2021, а тому підписання 04.02.2022 додаткової угоди № 1 з посиланням на збільшення тарифу, який був відомий і діяв на час укладення договору, не може свідчити про дотримання сторонами приписів п. 7 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".
Позиція позивача.
Тлумацька міська рада пояснень по суті спору не подала.
Позиція відповідача.
Відповідач проти позову заперечив, посилаючись на правомірність укладення додаткових угод до Договору про постачання електричної енергії споживачу №3405 від 31.12.2021. Зазначив, що при укладенні оспорюваних додаткових угод порушень норм законодавства з боку постачальника при зміні ціни за одиницю товару не було так, як за домовленістю сторін, зміна умов договору може мати місце, за умови підтвердження довідкою Торгово-промислової палати України коливання ціни на електроенергію на ринку, та за умовами додаткової угоди № 1 ціна за одиницю товару була збільшена на підставі Постанови НКРЕКП №2454 від 01.12.2021, а тому позовні вимоги прокурора є безпідставними. 
Позиція співвідповідача:
Комунальне некомерційне підприємство "Тлумацька центральна міська лікарня" Тлумацької міської ради Івано-Франківської області відзиву на позов не подало, проти позову не заперечило.
Обставини справи. Оцінювання доказів.
31.12.2021 за результатами проведення відкритих торгів КНП "Тлумацька центральна районна лікарня" Тлумацької міської ради (надалі - Споживач) та ТОВ "Прикарпатенерготрейд" (надалі - Постачальник) уклали Договір № 3405 про постачання електричної енергії споживачу (далі - Договір).
Відповідно до п.1.2 договору, умови цього договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312 (ПРРЕЕ).
Згідно з п. 2.1 договору, за цим договором постачальник продає електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.
Для цілей Закону України "Про публічні закупівлі" предмет закупівлі за цим Договором відноситься до ДК 021:2015 - 09310000-5 Електрична енергія (п.2.2.).
Обов"язковою умовою для постачання електричної енергії Споживачу є наявність у нього укладеного в установленому порядку з оператором системи розподілу договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого Споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії (п.2.3.).
Кількість електричної енергії: 380000 кВт*год (п.2.4.). 
За змістом п. 5.1 договору, споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору.
Загальна вартість всього обсягу поставки складає 1519999,00 грн, з ПДВ 253333,17 грн.
Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника ( Додаток № 2 до Договору) (п.5.2 договору).
Згідно з комерційною пропозицією №1 (Додаток 2 до договору №3405 від 31.12.2021), ціна за одиницю електричної енергії (1 кВт/год) складає 3,999997 грн з ПДВ. Кількість електричної енергії: 380000 кВт/год., загальна її вартість - 1519999 грн 00 коп. з ПДВ.
У цій комерційній пропозиції зазначений спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії, а саме: 
Ціна за одиницю електроенергії (Ц) включає всі витрати постачальника, у тому числі: Цв – вільна ціна електричної енергії (3,009401 грн/кВт*год без урахування ПДВ); Цосп – базовий тариф на послуги з передачі електричної енергії, що був встановлений відповідним рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг (далі – НКРЕКП), на дату укладання договору чи на дату останнього перегляду ціни товару в договорі (0,29393грн/кВт*год без урахування ПДВ), Цпост – тариф постачальника електроенергії (0,03 грн/кВт*год. без урахування ПДВ) та включає: 
- вартість небалансів у випадку позитивної або негативної різниці фактичного та прогнозованого споживання електроенергії погодинно; 
- прибуток постачальника електроенергії; 
- витрати постачальника електроенергії, пов`язані зі зборами на регулювання НКРЕКП;
- витрати постачальника електроенергії, пов`язані з виплатами постійних та змінних нарахувань за участь у ринках; 
- інші витрати, які не вказані вище; 
- ПДВ – податок на додану вартість. 
Ціна за одиницю електроенергії (Ц) не включає витрати щодо оплати послуг з розподілу електричної енергії.
Відповідно до п.5.4. договору, ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни.
Згідно з підпунктом 7 пункту 6.1. Договору, Споживач має право оскаржувати будь-які несанкціоновані, неправомірні чи інші дії Постачальника, що порушують права Споживача, та брати участь у розгляді цих скарг на умовах, визначених законодавством та цим Договором.
Цей договір набирає чинності із дати його підписання і діє до 13.12.2022 року, а в частині взятих на себе зобов"язань Сторонами до повного його виконання (п.13.2.).
В п. 14.1 договору визначено, що умови договору можуть змінюватися за взаємною згодою сторін відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України із дотриманням вимог, визначених Законом України "Про публічні закупівлі" (далі - Закон).
За змістом п. 14.4 договору зміну умов договору сторони оформляють шляхом підписання Додаткової угоди, яка набуває чинності з моменту її підписання сторонами (якщо сторони не погодять інший термін (строк) набрання чинності Додатковою угодою) та є невід`ємною частиною договору.
Згідно з п. 14.6 договору, істотні умови договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, передбачених п. 1-7 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", а саме: 
- зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків споживача (п. 14.6.1 договору).
- збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії (п. 14.6.2 договору).
У цьому випадку зміна ціни за одиницю здійснюється на таких умовах:
- зміна показника середньозваженої ціни електричної енергії на РДН за відповідний календарний місяць у відповідній торговій зоні Споживача ("ОЕС України" в порівнянні з вартістю електричної енергії як товару в структурі ціни за одиницю електричної енергії на день укладення договору (останньої Додаткової угоди про зміну ціни), що не включає вартість послуг постачальника, пов`язаних з постачанням електричної енергії, без урахування регульованих тарифів і ПДВ;
- збільшення ціни за одиницю товару з правових підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" застосовується в розрахунковому/звітному періоді, в якому відбулось таке коливання;
- нову (змінену) ціну застосовують з першого числа відповідного розрахункового/звітного періоду (календарного місяця) і залишають незмінною до його завершення.
Зміна ціни за одиницю електричної енергії допускається за умови надання стороною, яка пропонує зміни, документального підтвердження факту коливання ціни на ринку. Таким документальним підтвердженням можуть бути: довідки ДП "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків" або Торгово-промислової палати України та їх територіальних підрозділів або інформація із офіційного сайту Національної комісії регулювання електроенергетики та комунальних послуг України або інформація з офіційного веб-сайту ДП "Оператор ринку". Така довідка інформація має містити підтвердження коливання ціни у процентному відношенні до останньої ціни погодженої сторонами, визначеною договором або останньою додатковою угодою щодо зміни ціни.
У додатку 3 до договору сторони визначили прогнозне споживання електричної енергії - всього 380 тис. кВт/год.
В подальшому сторони уклали 4 (чотири) додаткових угоди до Договору, відповідно до яких, керуючись пунктом 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", внесли зміни до договору щодо ціни товару та його кількості.

04.02.2022 сторони уклали Додаткову угоду №1, відповідно до якої внесли зміни щодо обсягів закупівлі електричної енергії - 374195 кВт/год та ціни за 1кВт/год -4,062049грн з ПДВ. За умовами пункту 4 Додаткової угоди № 1, ця угода набирає чинності з дня її підписання та відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України поширює дію на відносини що виникли з 01.01.2022.
В підтвердження обґрунтування зміни ціни відповідач посилається на постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 01.12.2021 № 2454, якою було змінено тариф на послуги з передачі електричної енергії.

30.09.2022 сторони уклали Додаткову угоду №2, відповідно до якої внесли зміни щодо обсягів закупівлі електричної енергії - 364210,75 кВт/год та ціни за 1кВт/год -4,415954 грн з ПДВ. За умовами пункту 4 Додаткової угоди № 2, ця угода набирає чинності з дня її підписання та відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України поширює дію на відносини що виникли з 16.09.2022.
В підтвердження коливання ціни відповідач надав фактографічну довідку № В-354 від 14.09.2022, згідно з якою, загальний відсоток коливання ціни електричної енергії за серпень 2022 року складає 2993, 06 грн/МВт.год. (без ПДВ) та за 10 днів вересня - 3303,40 грн/МВт.год. (без ПДВ). Відсоток коливання + 10,37%.

19.10.2022 сторони уклали Додаткову угоду №3, відповідно до якої внесли зміни щодо обсягів закупівлі електричної енергії - 357201 кВт/год та ціни за 1кВт/год -4,671311 грн з ПДВ. За умовами пункту 4 Додаткової угоди №3, ця угода набирає чинності з дня її підписання та відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України поширює дію на відносини що виникли з 01.10.2022.
В підтвердження коливання ціни відповідач надав фактографічну довідку № В-418 від 11.10.2021, згідно з якою, загальний відсоток коливання ціни електричної енергії за 10 днів вересня (01.09-10.09) 2022 року складає 3303,40 грн/1 МВт*год та за 10 днів жовтня (01.10-10.10) 2022 року - 3516,30 грн. Відсоток коливання + 6,44%.

01.11.2022 уклали Додаткову угоду №4, відповідно до якої внесено зміни, зокрема до пункту 1 Додатку 2 до договору щодо способу визначення ціни (тарифу) електричної енергії, а також в новій редакції викладено таблицю пункту 3.1 Додатку 2 до Договору "Специфікація товару", в якій вказано загальну вартість електричної енергії 1 519 999,00 грн з ПДВ без зазначення обсягу закупівлі та визначення кількості кВт/год, яка буде поставлена за договором. За умовами пункту 4 Додаткової угоди №4, ця додаткова угода набирає чинності з моменту підписання її сторонами та є невід`ємною частиною договору.
Укладенню Додаткової угоди №4 передував Лист ТОВ "Прикарпатенерготрейд" від 12.10.2022 №893593/12, відповідно до якого постачальник повідомив споживача про вагомі зміни в нормативно-правових актах щодо формування ціни електричної енергії на території нашої держави, зокрема, затвердження постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1221 від 27.09.2022 Методики визначення істотного коливання цін та встановлення граничних цін на ринку "на добу наперед".
На виконання умов договору позивач у 2021 році поставив відповідачу електричну енергію в обсязі 356087 кВт*год., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами про використану електричну енергію від 31.01.2022; 28.02.2022; 31.03.2022; 30.04.2022; 31.05.2022; 30.06.2022; 31.07.2022; 31.08.2022; 30.09.2022; 31.10.2022; 30.11.2022; 31.12.2022.
Як вбачається з матеріалів справи, в результаті укладення Додаткових угод ціна електричної енергії збільшилась з 3,999997 грн за 1 кВт/год до 4,671311 грн за 1 кВт/год, тобто на 16,78 % від ціни, зазначеної в договорі, а її обсяг зменшився на 23 913 кВт/год.
Співвідповідач в свою чергу спожиту електричну енергію оплатив в повному обсязі на суму 1 514 418 грн 51 коп. за період з 08.02.2022 до 29.12.2022, що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких долучені до матеріалів справи та не заперечується відповідачем. 
Прокурор зазначив, що замовник - Комунальне некомерційне підприємство "Тлумацька центральна районна лікарня" Тлумацької міської ради здійснило оплату товару за ціною значно вищою, ніж була визначена тендерною документацією, при цьому, обсяг поставленої електроенергії значно скоротився.
Про виявлене порушення та необхідність вжити заходів для його усунення прокуратура повідомила Тлумацьку міську раду та Комунальне некомерційне підприємство "Тлумацька центральна районна лікарня" Тлумацької міської ради, що підтверджується листами, долученими до матеріалів справи. Однак заходів щодо усунення вказаного порушення такі особи не вживали та позову до суду не заявляли, у зв"язку з чим, прокурор звернувся до господарського суду за захистом інтересів держави, шляхом подання позову про визнання додаткових угод недійсними та повернення надмірно сплачених коштів за спожиту електроенергію.
Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.
Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частина 1 статті 638 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частинами 1 - 3 статті 632 Цивільного кодексу України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
Згідно зі статтею 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади визначені Законом України "Про публічні закупівлі" (тут та надалі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 якого договір про закупівлю - це господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.
Договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (частина 1 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі").
Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про публічні закупівлі", закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія, ефективність та пропорційність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників та рівне ставлення до них; об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; запобігання корупційним діям і зловживанням.
Частиною 4 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.
Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку в разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.
Отже, Закон України "Про публічні закупівлі" встановлює імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених статтею 41 цього Закону. Зокрема, у випадку коливання цін на ринку товару у сторону збільшення чи у сторону зменшення. Що надає сторонам право змінювати умови договору щодо ціни товару, разом з тим, не більше ніж на 10 % та не збільшуючи загальну суму договору.
В іншому випадку не досягається мета Закону України "Про публічні закупівлі", яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.
Чинне законодавство не передбачає переліку документів, які можуть підтверджувати факт коливання цін. Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що частина 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" дає можливість змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10 % та має на меті запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника. Разом із тим ця норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним і збитковим. Документи щодо коливання ціни повинні підтверджувати, чому відповідне підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору за ціною, запропонованою замовнику на тендері та/або чому виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним (подібна за змістом позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 915/346/18, від 12.02.2020 у справі № 913/166/19, від 21.03.2019 у справі № 912/898/18, від 25.06.2019 у справі № 913/308/18, від 12.09.2019 у справі № 915/1868/18, від 11.10.2023 у справі № 903/742/22).
В постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.06.2021 у справі № 927/491/19, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.07.2021 у справі № 922/2030/20 викладено правову позицію, що зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов: відбувається за згодою сторін; порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації); підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником); ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10 %; загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.
Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 924/1240/18 з подібних правовідносин вказав, що у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (п. 8.10. постанови).
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 7 Закону України "Про публічні закупівлі", уповноважений орган здійснює регулювання та реалізує державну політику у сфері закупівель у межах повноважень, визначених цим Законом. Відповідно до Положення про Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 459, вказане Міністерство є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері публічних закупівель.
У роз`ясненні Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України № 3304-04/69987-06 від 24.11.2020 "Щодо зміни істотних умов договору про закупівлю" зазначено, що зміна істотних умов договору про закупівлю у випадках, встановлених частиною 5 статті 41 Закону, може здійснюватися саме у разі та у спосіб, що передбачені договором про закупівлю. При цьому порядок зміни умов договору про закупівлю визначається замовником самостійно та з дотриманням законодавства в цілому. Внесення змін до договору про закупівлю у випадках, які передбачені Законом та умовами такого договору, має відбуватися шляхом укладення додаткової угоди, а також бути обґрунтованим та документально підтвердженим у спосіб, встановлений у договорі.
З аналізу вищенаведеного виходить, що коливання ціни товару на ринку передбачає динаміку ціни товару у бік збільшення за період з моменту укладення договору та до моменту виникнення необхідності у внесенні відповідних змін, зумовлених таким коливанням. Тобто, повинно бути доведено наявність коливання ціни у бік підвищення на ринку електроенергії за період з дати укладення основного договору до дати укладення додаткових угод.
Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 16.02.2023 у справі № 903/366/22 зазначив, що виключно коливання цін на ринку не може бути беззаперечною підставою для автоматичного перегляду (збільшення) погодженої сторонами ціни за одиницю товару.
Верховний Суд також вказав, що при зверненні до замовника з пропозиціями підвищити ціну постачальник має обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання ним договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник також має довести, що підвищення ціни неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції.
Відтак, з урахуванням положень закону щодо можливості зміни ціни виключно у разі коливання ціни такого товару на ринку, дослідженню та встановленню підлягає наявність факту такого коливання.
При цьому суд зазначає, що ціна на електричну енергію є динамічною та змінюється як в сторону збільшення, так і в сторону зменшення.
Приймаючи до уваги, що внесення змін до договору відбувається на підставі положень статті 652 Цивільного кодексу України, першочерговим є питання можливості сторін передбачити таку зміну обставин та закласти її у підприємницький ризик.
Заразом, оскільки договір укладається за наслідком проведення тендеру та обрання переможця, який фактично запропонував найнижчу ціну, що відповідно є вигідним для покупця електричної енергії, за висновком суду істотність зміни ціни має розглядатися та оцінюватися не у порівнянні з найменшою ціною у період дії договору, а принаймні з ціною, що мала місце станом на момент подачі тендерної пропозиції.
В рамках розгляду господарської справи № 922/2321/22 Великою Палатою Верховного Суду вирішувалось питання про те, чи дозволяють норми пункту 2 частини 5 статті 41 Закону № 922-VIII збільшувати ціну товару більш ніж на 10 % від початково встановленої ціни в договорі про закупівлю. Відповідаючи на це питання Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 виклала правовий висновок про те, що норми пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" не дозволяють збільшувати ціну товару більш ніж на 10 % від початково встановленої ціни в договорі про закупівлю.

Щодо збільшення ціни товару на підставі Додаткової угоди № 1, суд зазначає, що збільшення ціни товару відбулося на підставі положень постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі – НКРЕКП) від 01.12.2021 № 2454 "Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії НЕК "Укренерго" на 2022 рік", якою встановлено тариф на послуги з передачі електроенергії на рівні 345,64 грн/мВт.год (без урахування ПДВ).
Згідно із ст. 1 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України. Особливості спеціального статусу Регулятора обумовлюються його завданнями і повноваженнями та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливостях організації та порядку діяльності Регулятора, в особливому порядку призначення членів Регулятора та припинення ними повноважень, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Регулятора та гарантії незалежності в прийнятті ним рішень у межах повноважень, визначених законом, встановленні умов оплати праці членів та працівників Регулятора. Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
Відповідно до п.13 ст.17 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор, зокрема встановлює державні регульовані ціни і тарифи на товари (послуги) суб`єктів природних монополій та інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані Регулятору законом, та змінює їх за результатами перевірки або моніторингу.
Наведене спростовує доводи прокурора про те, що збільшення ціни за одиницю товару у додатковій угоді №1 від 04.02.2022 відбулося за відсутності належних доказів обґрунтованого ринкового коливання цін станом на дату укладення додаткової угоди.
Таким чином, умови додаткової угоди №1 від 04.02.2022 не суперечать вимогам пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", відтак з цих підстав визнання її недійсною суд не вбачає. 
Твердження прокурора про те, що постанова № 2454 прийнята НКРЕКП 01.12.2021, тобто до укладення договору №3405 від 31.12.2021, а тому відповідач повинен був оцінити можливість виконання зобов`язання щодо поставки електричної енергії станом на 31.12.2021 з врахуванням тарифу встановленого у цій постанові, суд оцінює критично, оскільки закупівлі в системі Прозорро відбуваються за цінами, які діють на ринку на момент проведення таких закупівель, у зв"язку з чим на день укладення договору застосований тариф на послуги з передачі електричної енергії, який діяв на момент проведення закупівлі. 

Щодо Додаткових угод №2 та №3, суд зазначає, що в підтвердження необхідності збільшення ціни товару та укладення Додаткових угод відповідач надав фактографічні довідки Івано-Франківської торгово-промислової палати.
Суд, дослідивши зазначені документи, погоджується з доводами прокурора про те, що такі не містять інформації щодо коливання ціни на електричну енергію, що за змістом вищенаведених приписів статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" є єдиною умовою та підставою зміни первісно встановленої ціни. Надані відповідачем документи не можуть виступати в якості належного і беззаперечного підтвердження коливання ціни на електроенергію на ринку та не можуть бути розцінені, як достатнє обґрунтування необхідності внесення змін до Договору в частині збільшення ціни, оскільки у таких документах має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників такого коливання, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 13.10.2020 у справі № 912/1580/18).
Суд зазначає, що до принципів здійснення публічних закупівель (згідно ч. 1 ст. 5 Закону України "Про публічні закупівлі") віднесені максимальна економія, а також ефективність та пропорційність. Замовники, учасники процедур закупівлі, суб`єкт оскарження, їхні представники повинні добросовісно користуватися своїми правами, визначеними цим Законом (ч. 5 ст. 5 Закону України "Про публічні закупівлі").
Будь-який суб`єкт підприємницької діяльності діє на власний ризик. Укладаючи договір поставки товару на певний строк у майбутньому, він гарантує собі можливість продати свій товар, але при цьому несе ризики зміни його ціни. Підприємець має передбачати такі ризики і одразу закладати їх у ціну договору (на таких твердження неодноразово акцентував увагу Верховний Суд, для прикладу у постановах від 16.02.2023 по справі № 903/383/22, від 31.05.2022 по справі № 927/515/21).
Кожна сторона договору має добросовісно користуватися наданими їй правами, не допускати зловживання правом, його використання на шкоду іншим особам (ст. 13 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частин 1 - 3 статті 188 Господарського кодексу України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.
Будь-який покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору. Тобто, навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15.02.2022 у справі № 922/4089/20.
Відтак суд дійшов висновку, що співвідповідач мав беззаперечне право на отримання електричної енергії по ціні, визначеній в укладеному сторонами Договорі з урахуванням положень Додаткової угоди №1 від 04.02.2022, однак, без надання письмових заперечень чи проведення переговорів щодо пропозиції відповідача про збільшення ціни підписав додаткову угоду № 2, внаслідок чого ціна електроенергії збільшилася на 10,4% без належного на те документального підтвердження, що призвело до нівелювання результатів відкритих торгів.
Відповідно до частини 1 статті 652 Цивільного кодексу України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 3 Закону України "Про публічні закупівлі". Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.02.2020 у справі № 913/166/19.
Згідно із приписами статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
За наведеного вбачається, що Додаткова угода №2 від 30.09.2022 укладена з порушенням вимог пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", положень статті 203 Цивільного кодексу України та без належних обґрунтувань підвищення ціни за одиницю товару, а тому суд дійшов висновку, що така угода є недійсною.
Частиною 1 статті 216 Цивільного кодексу України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Зокрема, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору (постанови Верховного Суду від 13.10.2020 у справі № 912/1580/18, від 02.12.2020 по справі за № 913/368/19).
Як наслідок, всі наступні зміни істотних умов Договору в частині збільшення ціни за постачання електричної енергії, внесені відповідачем додатковою угодою №3 здійснені з порушенням пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", так як кожна наступна додаткова угода має фіксовану ціну за одиницю товару, а тому є похідною від попередніх додаткових угод та автоматично є незаконною, оскільки без попередньої додаткової угоди ціна по послідуючій буде фактично перевищувати підняття ціни за одиницю товару більше ніж на 10 % визначених в пункті 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" у порівнянні з ціною зазначеною у Договорі.

Щодо Додаткової угоди №4 від 01.11.2022, суд зазначає, що  сторони внесли зміни до п.1 додатку 2 до договору щодо способу визначення ціни (тарифу) електричної енергії.
Уклавши вказану додаткову угоду відповідачі фактично змінили на свій розсуд порядок формування ціни за поставку електричної енергії, який було передбачено договором, чим порушили умови договору та відступили від тендерної пропозиції.
Запит цінової пропозиції регулює постанова КМУ від 14.09.2020 № 822 "Про затвердження Порядку формування та використання електронного каталогу".
Відповідно до п. 66 цього Порядку №822, договір між замовником та переможцем відбору укладається відповідно до вимог законодавства.
Умови договору не можуть відрізнятися від умов, визначених замовником у запиті пропозицій постачальників шляхом заповнення електронних форм з окремими полями та у проекті договору, що є складовою частиною запиту пропозицій постачальників, та/або пропозиції переможця відбору, крім випадку зменшення ціни договору без зміни обсягу.
Замовник в оголошенні закупівлі за запитом пропозицій постачальника визначив найменування товару, як: Електрична енергія, формульне ціноутворення, без оплати послуг з розподілу електричної енергії. 
В договорі визначені умови щодо формування ціни визначені за формульним методом.
Формульний метод розрахунку ціни за одиницю електроенергії застосовано, як найбільш доцільний, зручний для споживача і постачальника та прозорий, оскільки в реальних умовах, коли ціни на ринку постійно змінюються, враховуються всі складові кінцевої ціни для споживача.
В підтвердження необхідності внесення змін до договору про постачання електричної енергії споживачу №3405 від 31.12.2021 та укладення додаткової угоди №4 до договору ТОВ "Прикарпатенерготрейд" зазначає Експертне дослідження № В-422 від 12.10.2022. 
Разом з тим, зазначене експертне дослідження не долучене відповідачем до матеріалів справи, відтак у суду відсутня можливість встановити у якому саме розрахунковому періоді мала застосовуватись нова формула визначення ціни (тарифу) електричної енергії за Методикою визначення істотного коливання цін та встановлення граничних цін на ринку "на добу наперед", затвердженою постановою НКРЕКП від 27.09.2022 №1221 та як вона вплине на вартість одиниці електричної енергії, а також відсоток коливання ціни електроенергії на ринку між останньою зміною та складенням документа, що повинен таке коливання підтвердити.
Саме лише посилання ТОВ "Прикарпатенерготрейд" у відзиві на Експертне дослідження № В-422 від 12.10.2022 не може бути розцінене судом, як достатнє обґрунтування необхідності внесення змін до договору.
Враховуючи те, що додаткова угода №4 до договору суперечить вимогам пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", вказана додаткова угода також підлягає визнанню її недійсною.
У частині 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.
Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається у якості підтвердження або заперечення вимог. При цьому, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за таким підходом сама концепція змагальності втрачає сенс (постанова Верховного Суду у від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18).
Наведене у сукупності свідчить про наявність підстав для визнання Додаткових угод № 2, 3 та 4 до договору про постачання електричної енергії споживачу №3405 від 31.12.2021 недійсними та відповідно задоволення позовних вимог в цій частині.
Відповідно до абзацу 1 статті 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Обставина визнання оспорюваних додаткових угод недійсними означає, що зобов`язання сторін регулюються договором та Додатковою угодою № 1, а отже вартість 1 кВт/год становить 4,062049 грн з ПДВ. 
Як вже зазначалось вище у спірний період відповідач поставив співвідповідачу 356 087 кВт/год електричної енергії, вартість якої з урахуванням положень договору, з врахуванням Додаткової угоди №1 мала становити 1 446 442 грн 84 коп., при цьому споживач сплатив на користь ТОВ "Прикарпатенерготрейд" у 2022 році грошові кошти за поставлену електричну енергію за Договором про постачання електричної енергії №3405 від 31.12.2021 в загальній сумі 1 514 418 грн 51 коп., що на 74 370 грн 41 коп. більше, ніж мав сплатити.
Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
У статті 669 Цивільного кодексу України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Відповідно до частини 1 статті 670 Цивільного кодексу України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.
Таким чином, обов`язок з повернення грошової суми, сплаченої за кількість товару, який не був поставлений покупцеві, врегульований нормами Глави 54 Цивільного кодексу України. Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.06.2021 у справі № 927/491/19.
З огляду на те, що суд визнав недійсними Додаткові угоди 2, 3 та 4, суд дійшов висновку, що отримана відповідачем оплата у сумі 74 370 грн41 коп.  за товар, який не був ним поставлений споживачу, належить до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд" на користь Тлумацької міської ради, як розпорядника коштів, на підставі частини 1 статті 670 Цивільного Кодексу України.
За правилами частин 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Щодо інших аргументів сторін суд зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Трофимчук проти України" вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін; Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Руїс Торіха проти Іспанії").

Висновок суду.
Виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України та встановлених судом фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Судові витрати.
Згідно з ч. 1,2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Судовий збір за подання позову сплатила Івано-Франківська обласна прокуратура 13312 грн 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №69 від 22 січня 2026 року.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи часткове задоволення позову, судовий збір в сумі 10 991 грн 48 коп. суд покладає порівну на відповідача та співвідповідача по 5 495 грн 74 коп.. Судовий збір в сумі 2 320 грн 52 коп. - на Івано-Франківську обласну прокуратуру. 
Керуючись статтями 2, 86, 129, 236-238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
частково задовольнити позов Керівника Івано-Франківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Тлумацької міської ради Івано-Франківської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд", Комунального некомерційного підприємства "Тлумацька центральна міська лікарня" Тлумацької міської ради Івано-Франківської області про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 90 071 грн 58 коп.  

Визнати недійсною Додаткову угоду № 2 від 30.09.2022 до договору про постачання електричної енергії споживачу №3405 від 31.12.2021 укладену Комунальним некомерційним підприємством "Тлумацька центральна міська лікарня" Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області та ТОВ "Прикарпатенерготрейд".

Визнати недійсною Додаткову угоду № 3 від 19.10.2022 до договору про постачання електричної енергії споживачу №3405 від 31.12.2021 укладену Комунальним некомерційним підприємством "Тлумацька центральна міська лікарня" Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області та ТОВ "Прикарпатенерготрейд".

Визнати недійсною Додаткову угоду № 4 від 01.11.2022 до договору про постачання електричної енергії споживачу №3405 від 31.12.2021 укладену Комунальним некомерційним підприємством "Тлумацька центральна міська лікарня" Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області та ТОВ "Прикарпатенерготрейд".

Стягнути з ТОВ "Прикарпатенерготрейд", вул. Надрічна, буд. 4-Б, м. Івано- Франківськ, 76019 ( код 42129720) на користь Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області , вул. Макуха,12 , м.Тлумач, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область, 78 000 (код 04054234) кошти в сумі 74 370 (сімдесят чотири тисячі триста сімдесят) грн 41 коп. 

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд", вул. Надрічна, буд. 4-Б, м. Івано- Франківськ (код 42129720) на користь Івано-Франківської обласної прокуратури, вул. Грюнвальдська, 11, м. Івано-Франківськ, 76000 ( код ЄДРПОУ 03530483, рахунок (IBAN) UA668201720343120001000003924, банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, код банку отримувача МФО 820172) судовий збір в сумі 5495 (п"ять тисяч чотириста дев"яносто п"ять) грн 74коп.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Тлумацька центральна міська лікарня" Тлумацької міської ради Івано-Франківської області, вул. Винниченка, буд.84, м. Тлумач, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область, 78000 (код 01993658) на користь Івано-Франківської обласної прокуратури, вул. Грюнвальдська, 11, м. Івано-Франківськ, 76000 (код ЄДРПОУ 03530483, рахунок (IBAN) UA668201720343120001000003924, банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, код банку отримувача МФО 820172) судовий збір в сумі 5495 (п"ять тисяч чотириста дев"яносто п"ять) грн 74 коп.

Відмовити в частині позовних вимог про визнання недійсною Додаткової угоди № 1 від 04.02.2022 до договору про постачання електричної енергії споживачу №3405 від 31.12.2021 укладену Комунальним некомерційним підприємством "Тлумацька центральна міська лікарня" Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області та ТОВ "Прикарпатенерготрейд".

Відмовити в частині позовних вимог щодо стягнення коштів в сумі 15701 (п"ятнадцять тисяч сімсот одна) грн 17 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строк, встановлений розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання: 14.07.2026

Суддя Т. В. Максимів