Справа № 184/638/26
Номер провадження 2-о/184/51/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2026 року	м. Покров	

Покровський міський суд Дніпропетровської області в складі: 
головуючого судді – Гукової Р.М., 
за участю секретаря судового засідання – Бринзи Л.І.,
представника заінтересованої особи – Вороніна Є.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, -

ВСТАНОВИВ:
Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що він з 1963 року і до сьогоднішнього дня проживає на території Покровської міської територіальної громади Нікопольського району Дніпропетровської області. Паспорт громадянина України він ніколи не отримував, мав лише паспорт громадянина СРСР, який на сьогоднішній день втрачено при пожежі. З 1963 року по сьогоднішній день територію України заявник не залишав. Наразі ОСОБА_1 перебуває на обліку та соціальному супроводі як бездомна особа. Цей облік та соціальне обслуговування здійснюється Відділенням обліку та соціального супроводу бездомних осіб (ВОССБО) Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Покровської міської ради Дніпропетровської області. Звернувшись до Відділу №16 у місті Нікополі Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області для отримання паспорта громадянина України заявнику було надано письмову відмову. Факт постійного проживання на території України, у тому числі станом на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 року або на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) має юридичне значення та породжує для заявника юридичні наслідки, так як встановлення вказаного факту в судовому порядку надасть йому право подати заяву про набуття громадянства України. В іншому встановленому Закону України «Про громадянство України» порядку, набути громадянство України заявник не може.
Заявник в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Представник заінтересованої особи Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Відділ №16 у місті Нікополі в судовому засіданні при вирішенні вказаної заяви поклався на розсуд суду.
Суд, вислухавши думку представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні,  ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Нефтяна Апшеронського району Краснодарського краю, що підтверджується зазначеними відомостями у військовому квитку серії НОМЕР_1 від 29.11.1979 року. 
28 липня 1984 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 28.07.1984 року.
Як вказує заявник, з 1963 року і до сьогоднішнього дня він проживає на території Покровської міської територіальної громади Нікопольського району Дніпропетровської області. Паспорт громадянина України він ніколи не отримував, мав лише паспорт громадянина СРСР, який на сьогоднішній день втрачено при пожежі. З 1963 року по сьогоднішній день територію України він не залишав. Трудова книжка, паспорт колишнього СРСР, свідоцтво про народження та інші документи були втрачені при пожежі в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , де він фактично проживав з сином з 2005 року.
На підтвердження вказаного надав, зокрема, свідоцтво про восьмирічну освіту від 26.06.1976 року, серія НОМЕР_3 , з якого вбачається, що ОСОБА_1 у 1976 році закінчив Орджонікідзевську восьмирічну школу №5 м. Орджонікідзе Дніпропетровської області.
Крім того, з 01.09.1976 по 15.07.1978 року ОСОБА_1 навчався та закінчив міське професійно-технічне училище №4 м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, що підтверджується атестатом Державного комітету Ради Міністрів Української РСР по професійно-технічній освіті №3195 від 15.07.1978 року.
У 1979 році ОСОБА_1 закінчив повний курс загальноосвітньої середньої школи робітничої молоді №1 м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, що підтверджується атестатом про середню освіту від 21.06.1979 року, серія НОМЕР_4 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_1 народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_5 від 14.05.1986 року.
Як вбачається із довідки Покровської міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_1 з 16.04.1985р. по 03.11.1992р. був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 та з 03.11.1992р. по 16.04.2013р. зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 .
Згідно довідки АТ «Дніпропетровськгаз» ОСОБА_1 працював в Орджонікідзевському управління по експлуатації газового господарства на посаді слюсаря по ремонту і експлуатації газового обладнання 4 розряду на дільниці зрідженого газу з 04.05.1984 по 28.07.1992р.
Отже, дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами підтверджується факт перебування заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року.
Окрім того, заочним рішенням Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області від 20.03.2013 у справі №184/987/13-ц (2/184/240/13) ОСОБА_1 з сином було визнаними такими, що втратили право на користування житловим приміщення та зняли з реєстраційного обліку з квартири за адресою: АДРЕСА_3 .
Наразі, ОСОБА_1 , перебуває на обліку та соціальному супроводі як бездомна особа. Цей облік та соціальне обслуговування здійснюється Відділенням обліку та соціального супроводу бездомних осіб (ВОССБО) Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Покровської міської ради Дніпропетровської області.
ОСОБА_1 офіційно взятий на облік 21 травня 2025 року, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_6 та довідкою про прийняття на обслуговування від цієї ж дати.
Звернувшись до Відділу №16 у місті Нікополі Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області для отримання паспорта громадянина України ОСОБА_1 було надано письмову відповідь за вих. № 1234-1641/000324-25 від 25.11.2025, згідно якої відмовлено у видачі паспорта громадянина України.
Крім того, допитані в судовому засіданні свідки підтвердили факт проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року.
Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 вказала, що вона знайома з ОСОБА_1 ще до 1991р., коли дружина заявника з ним одружилась. У 1986р. у нього народився син. Підтверджує, що ОСОБА_1 весь час проживав на території України та не виїздив за її межі.
Також, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , вказала, що вона є дружиною ОСОБА_1 . Одружилися 28.07.1984р., після чого жили по АДРЕСА_4 . В 1984р. чоловік отримав двохкімнатну квартиру та вони переїхали жити туди. Підтверджує, що ОСОБА_1 весь час проживав на території України та не виїздив за її межі. З 1984-1994рр. працював в «міськгазі». Паспорт СРСР вони не поміняли на український тому, що в них тоді була заборгованість по комунальних платежах і їм відмовили у видачі паспорту громадянина України. Документи не збереглися, оскільки згоріли, в пожежі загинув також їхній син.
У статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у ч. 1 статті 8, статті 21, ч. 1 статті 24 Конституції України.
Відповідно до ч. 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з п. 5 ч. 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до ч. 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до позиції, наведеної у постанові Верховного Суду від 22.08.2018 року у справі № 363/214/17-ц перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України.
Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України.
Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до п. 1, п. 2 ч. 1 статті 3 цього Закону.
Згідно з п. 1, п. 2 ч. 1 статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав.
Особи, зазначені у п. 1 ч. 1 цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у п. 2, - з 13 листопада 1991 року (ч. 2 статті 3 Закону України «Про громадянство України»).
Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України.
Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08 жовтня 1991 року № 1636-ХІІ «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року).
Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 293 ЦПК України та ст. 3 Закону України «Про громадянство України» і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року.
Для встановлення факту набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української РСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо.
Відповідно до п.п. «а» п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27 березня 2001 року № 215/2001, (далі Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.
Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до п. 1 ч. 1 статті 3 Закону «Про громадянство України», що подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року (підпункт «в» пункту 8 Порядку, в редакції, чинній на час звернення заявника до суду). Отже, у таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.
Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.
Таким чином, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.
За наведеного, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі ст. 3 Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення.
Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 522/20494/18 (провадження № 61-6498св20), від 05 квітня 2021 року у справі № 523/14707/19 (провадження № 61-16116св20).
Таким чином, встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року є підставою для оформлення належності до громадянства України.
Враховуючи усе викладене вище, суд вважає, що заявником були надані суду належні та допустимі докази його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.
Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви у повному обсязі, шляхом встановлення юридичного факту постійного проживання заявника ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року.
На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про громадянство України», ст. ст. 4, 12-13, 81, 247, 263-266, 293-294, 315, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Відділ №16 у місті Нікополі про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року – задовольнити. 
Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на території України за станом на 24 серпня 1991 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текс рішення складено 13.07.2026 року.

Суддя Покровського  міського суду	  Р. М. Гукова