ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2026 року	справа № 380/1779/26	

Львівський окружний адміністративний суд у складіголовуючого-судді Мартинюка В.Я., розглянувши у письмовому провадженні в порядку загального позовного провадження у м.Львові адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, другого відповідача Головного управління МВС України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, - 

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, другого відповідача Головного управління МВС України у Львівській області, в якому просить:
визнати протиправною бездіяльність щодо:
не нарахування та не виплати в повному розмірі грошової компенсації за не використані 131 день відпустки, а саме визначення її розміру без урахування таких складових грошового забезпечення як доплати за службу у нічний час, індексації, доплати визначеної постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;
не нарахування та не виплати в повному розмірі одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції, а саме визначення її розміру без урахування таких складових грошового забезпечення як доплати за службу у нічний час, індексації, доплати визначеної постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;
не нарахування та не виплати доплати за службу у нічний час за період з 01.07.2016 по 01.07.2025;
не нарахування та не виплати індексації за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 та з 01.01.2023 по 31.12.2023;
не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 01.07.2025 в повному розмірі, виходячи з розрахунку базового місяця – листопад 2015 року;
не нарахування та не виплати при звільненні грошової компенсації за не використані 231 день відпусток виходячи із розміру грошового забезпечення на дату звільнення – 01.07.2025;
зобов`язати:
перерахувати розмір грошової компенсації за не використану частину відпустки у кількості 131 доба, включивши до такого розрахунку доплату за службу у нічний час, індексацію, доплату визначену постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та виплатити її без урахування податків та зборів;
перерахувати розмір одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції за 17 років служби, включивши до такого розрахунку доплату за службу у нічний час, індексацію, доплату визначену постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та виплати її без урахування податків та зборів;
нарахувати і виплатити доплату за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час за період з 01.07.2016 по 01.07.2025 без урахування податків та зборів;
нарахувати та виплатити без урахування податків та зборів, індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 та з 01.01.2023 по 31.12.2023;
перерахувати розмір індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 01.07.2025, виходячи з розрахунку базового місяця – листопад 2015 року та виплати її без урахування податків та зборів;
нарахувати та виплатити без урахування податків та зборів, грошову компенсацію за не використані 231 день відпусток виходячи із розміру грошового забезпечення на день звільнення, розрахованого із урахуванням доплати за службу у нічний час, індексації, доплати визначеної постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

В обгрунтування позову зазначає, що при звільненні позивач мав право на: отримання грошової компенсації за всі доби не використаних відпусток за час служби; виплату одноразової грошової допомоги при звільненні в повному розмірі, а також на виплату всіх інших доходів на які він мав право за час служби (індексація грошового забезпечення, доплата за службу у нічний час, тощо). При звільненні позивачу виплачено грошову компенсацію за доби не використаних відпусток, однак така виплачена не за всі періоди на які мав право позивач, а за ті періоди за які вона виплачена, то розрахована не правильно. Зокрема для розрахунку не взято ні доплати за службу у нічний час, ні індексацію, ні додаткову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168. Аналогічно при розрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні не взято до уваги всіх складових грошового забезпечення встановлених позивачу на дату звільнення. Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць. Стверджує, що йому було нараховано грошове забезпечення, яке складалось з: посадовий оклад, оклад за звання, надбавка за вислугу років, премія, надбавка за специфічні умови проходження служби, додаткова винагорода передбачена постановою КМ України №168, індексація. При цьому, з вини відповідача, на день звільнення не було нараховано такий вид грошового забезпечення, як доплата за службу у нічний час. Відповідач протиправно не включив до відповідних розрахунків доплату за службу у нічний час, індексацію та додаткову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168. Окрім того, йому протиправно не здійснено грошової компенсації за дні не використаних відпусток за період з 2007 по 2015 роки та не правильно визначено кількість діб які підлягають грошовій компенсації за період з 2015 по 2025 роки. Стверджує, що не використав 1 день щорічної додаткової відпустки та 110 днів додаткової оплачуваної відпустки як батько який має двох і більше дітей до 15 років. Вказує, що дружина позивача не використовувала вказані відпустки та не отримувала за них грошової компенсації підтверджується довідкою форми ОК7, з якої відомо, що остання у трудових відносинах не перебувала, а лише отримувала соціальні виплати. Відповідач був обізнаний про такий склад сім`ї позивача, оскільки відповідна інформація підлягає відображенню в особовій справі позивача. Однак, не зважаючи на викладене, відповідач, при звільненні, не виплатив позивачу грошової компенсації за не використану додаткову оплачувану відпустку як батьку який має двох і більше дітей до 15 років у кількості 130 днів за 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025. Вказує, що період не використаних діб відпусток під час служби в ОВС України, позивач мав право використати під час служби в поліції, або має право на грошову компенсацію таких діб відпустки за рахунок останнього роботодавця в день звільнення (ГУНП у Львівській області). Саме Головне управління Національної поліції у Львівській області зобов`язане здійснити повний розрахунок при звільненні з позивачем, зокрема, вирішити питання компенсації за невикористані дні відпустки, незважаючи на те, що у матеріалах справи відсутні докази внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про припинення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України Львівській області. Посилається на те, що індексація грошового забезпечення позивача у період з листопада по жовтень 2017 року та у 2023 році протиправно не проводилась, у 2024 році індексація розраховувалась не правильно (замість базового місяця листопада 2015 року брався грудень 2023 року), а у 2025 році (замість базового місяця листопада 2015 року брався січень 2025 року).
Відповідач у відзиві вказав, що підстави для прийняття рішення про задоволення позову відсутні, оскільки для виплати доплати за службу в нічний час не виконано всі умови, визначені законом, а саме головна умова – надходження до управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку довідки встановленої форми залишається невиконаною. ГУНП у Львівській області не може самостійно здійснити нарахування такої доплати, оскільки в такій ситуації останнє не може діяти на власний розсуд, а зобов`язане дотримуватися встановленого законом порядку. Законодавцем не включено доплату за службу в нічний час, індексацію грошового забезпечення до розрахунку місячного грошового забезпечення згідно з яким здійснюється виплата грошової компенсації за невикористану відпустку та одноразової грошової допомоги при звільненні. Оскільки індексація грошового забезпечення не належить до надбавок, доплат, підвищень, тобто не відноситься до додаткових видів грошового забезпечення, така не підлягає врахуванню при нарахуванні одноразової грошової допомоги та грошової компенсації за невикористану відпустку при звільненні. Стверджує, що додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, не має регулярного характеру та не відноситься до складу місячного грошового забезпечення, як доплата, що має постійний характер. Доплата за службу в нічний час не має постійного характеру та виплачується поліцейським, залучення яких до служби в нічний час, підтверджене вказаними вище документами, за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць. Зазначає, що Законом не зазначено за конкретно яку відпустку виплачується грошова компенсація. Порядком №260 також не зазначено за конкретно яку відпустку виплачується грошова компенсація. Отже, індексація грошового забезпечення поліцейських в ГУНП у Львівській області проводиться з листопада 2017 року, з врахуванням базового місяця - листопад 2015 року в межах фактичних обсягів фінансування, затверджених для відповідно плану асигнувань загального фонду поточного місяця та року, підстав для її нарахування за період з 07.11.2015 року по 31.10.2017 року не було. підприємства, установи, організації у 2023 році звільнені від обов`язку здійснювати нарахування та виплату індексації доходів, зокрема, оплати праці (грошового забезпечення). Обчислення індексу споживчих цін для нарахування сум індексації у 2023 році не здійснюється. При цьому, оскільки дію Закону №1282-XII зупинено на 2023 рік, то підзаконний нормативно-правовий акт - Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, який прийнятий на виконання вимог частини 2 статті 6 Закону №1282-XII, також не діє протягом 2024 року. Позивачем не доведено протиправність дій відповідача, тоді ГУНП у Львівській області доводить правомірність наших дій, а тому, адміністративний позов не підлягає задоволенню. 
Другий відповідач у відзиві зазначив, що ОСОБА_1 за час проходження служби в органах внутрішніх справ з 2008-2015 роки використав щорічні чергові відпустки: за 2009 рік, з 19 січня по 19 лютого 2009 року (наказ ГУМВС від 19.01.2009 № 11 о/с); за 2011 рік, з 14 лютого по 23 лютого 2011 року (наказ ГУМВС від 15.02.2011 № 36 о/с) та з 01 грудня по 30 грудня 2011 (наказ ГУМВС від 28.11.2011 № 99 о/с) за 2012 рік, з 01 листопада по 30 листопада 2012 року (наказ ГУМВС від 05.11.2012 № 117 о/с), за 2013 рік - з 29 квітня по 01 червня 2013 року (наказ ГУМВС від 29.03.2013 № 70 о/с). Крім цього компенсація за невикористану відпустку виплачувалася лише у році звільнення, у особовій картці позивача за 2015 рік вказано, що було здійснено компенсацію за 25 календарних днів відпусток, на які він набув право у 2015 році. Особам рядового і начальницького складу компенсація нараховувалась тільки за невикористану у році звільнення відпустку, згідно вимог чинного законодавства щодо грошового забезпечення. Враховуючи вищенаведене, підстав для виплати ОСОБА_1 , при звільнення зі служби з органів внутрішніх справ грошової компенсації за невикористані відпустки за 2008, 2010, 2014 роки не було. Посилається на відсутність протиправної бездіяльності відповідача щодо не виплати грошової компенсації за невикористану відпустку за попередні роки, у зв`язку з відсутністю передбаченого законодавством у нього такого обов`язку, з огляду на наступне: протягом періоду проходження служби в міліції, позивач з рапортом щодо надання йому будь-якої відпустки не звертався; при цьому, будь-яких перешкод для використання відпусток в позивача не було. Відсутні відомості про відмову в наданні будь-яких відпусток (основних, додаткових, соціальних і т.д.). позивач у встановленому порядку наказ ГУМВС України у Львівській області від № 812 о/с від 06.11.2015, який є актом індивідуальної дії, на підставі якого фінансовим відділом проводиться виплата коштів, у тому числі компенсація за невикористані відпустки, не оскаржував.

Ухвалою суду від 16.02.2026 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. 
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 12.03.2026 року справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, від 29.06.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Дослідивши наявні у справі докази та давши їм оцінку, суд встановив наступні обставини справи.
Відповідно до витягів з наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області від 10.02.2025 року, від 13.03.2025 року, від 08.04.2025 року, від 08.05.2025 року, від 09.06.2025 року, від 04.07.2025 року, від 04.08.2025 року, які наявні в матеріалах справи позивачу наказано виплатити додаткову винагороду та збільшену додаткову винагороду за січень 2025 року, за лютий 2025 року, за березень 2025 року, за квітень 2025 року, за травень 2025 року, за червень 2025 року, за липень 2025 року.
Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції у Львівській області №468 о/с від 01.07.2025 року позивача звільнено зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» за станом здоров`я, виплативши грошову компенсацію за невикористані під час проходження служби дні щорічних оплачуваних відпусток, у кількості 131 дні (за 2015 рік - 02 дні основної відпустки, за 2016 рік — 04 дні додаткової відпустки, за 2017 рік — 10 днів основної відпустки та 05 днів додаткової відпустки, за 2022 рік - 20 днів основної відпустки та 10 днів додаткової відпустки, за 2023 рік - 20 днів основної відпустки та 11 днів додаткової відпустки, за 2024 рік - 15 днів основної відпустки та 12 днів додаткової відпустки, за фактично відпрацьований час у 2025 році - 15 днів основної відпустки та 07 днів додаткової відпустки).
Листом від 22.10.2025 року відповідач повідомив представника позивача, що оплати за службу у нічний час поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_1 здійснювались за період з лютого 2016 року по червень 2016 року (розрахунок обліку нічних додається). Також інформуємо, що доплата за службу у нічний час поліцейського сектору реагування патрульної поліції ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_1 за період з 01.07.2016 по 01.07.2025 не здійснювалась, оскільки довідки обліку несення служби в нічний час до УФЗБО не надходили. Згідно записів у Книгах нарядів ВП № 3 Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області надає наявну інформацію у період з 07.11.2015 року по 01.07.2025 року щодо несення служби в нічний час з 20:00-08:00 (12 год.) в складі наряду сектору реагування патрульної поліції (далі – СРПП) поліцейського СРПП відділу поліції № 3 Львівського районного управління поліції № 2 ГУНП у Львівській області Хомик Юрія Володимировича.
Листом від 30.10.2025 року другий відповідач повідомив представника позивача, що надати архівні відомості про грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу які проходили службу в підрозділах ГУМВС України у Львівській області до 06.11.2015 року не видається можливим з причин відсутності у ліквідаційної комісії ГУМВСУ у Львівській області програмного забезпечення у тому числі і по оплаті праці. Архівна відомість не є первинним фінансовим документом, та носить інформаційний характер. Так окремі підрозділи які здійснювали нарахування грошового забезпечення, по закінчені фінансового року мали можливість сформувати в програмному забезпеченні архівні відомості щодо доходів працівників за поточний рік для звірки при заповнені податкових відомостей, однак надалі такі відомості видавалася працівникам та додатково ніде не зберігались. Відомості щодо наявності особових карток про виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 з 07.11.2015 року не належить до компетенції ліквідаційної комісії ГУМВС України у Львівській області. Відповідно до Закону України «Про міліцію» ОСОБА_1 мав право на таку кількість діб відпустки: за 2007 рік - 10 діб, за 2008 рік – 30 діб, за 2009 рік – 30 діб, за 2010 рік – 30 діб, за 2011 рік - 30 діб, за 2012 рік – 30 діб, за 2013 рік – 30 діб, за 2014 рік -30 діб, за 2015 рік за період з 01.01.2015 по 06.11.2015 - 25 діб. Згідно інформації наявній в архівних картках грошового забезпечення ОСОБА_1 отримав наступні відпустки: - за 2009 рік: 30 діб, з 21.01.2009 по 19.02.2009, наказ ГУМВСУ у Львівській області від 19.01.2009 № 11 o/с; -за 2011 рік: 10 діб (без збереження заробітної плати) - з 14.02.2011 по 23.02.2011, наказ ГУМВСУ у Львівській області від 15.02.2011 №36 о/с, 30 діб - 3 01.12.2011 по 30.12.2011, наказ ГУМВСУ у Львівській області від 28.11.2011 № 99 о/с; - за 2012 рік: 30 діб - з 01.12.2012 по 30.12.2012, наказ ГУМВСУ у Львівській області від 05.11.2012 № 117 о/с; - за 2013 рік: 34 доби (з них 4 святкових) - з 29.04.2013 по 01.06.2013, наказ ГУМВСУ у Львівській області від 29.03.2013 № 70 о/с; У ліквідаційна комісія ГУМВС України у Львівській області не володіє інформацією щодо надання ОСОБА_1 щорічних додаткових відпусток, як одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років у період з 2013 по 2015 роки. ГУМВСУ у Львівській області не володіє інформацією щодо місця зберігання наказів щодо надання відпусток ОСОБА_1 за період з 2007 року по 2015 роки. Ліквідаційна комісія ГУМВСУ у Львівській області не володіє інформацією щодо періодів тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 за період з 2007 року по 2015 роки. 
Листом від 30.10.2025 року відповідач, серед іншого, повідомив представника позивача, що ОСОБА_1 мав право на відпустку в 2015 році – 2 доби основної відпустки, в 2016 році – 30 діб основної та 4 доби додаткової відпустки, в 2017 році – 30 діб основної та 5 діб додаткової відпустки, в 2018 році – 30 діб основної та 6 діб додаткової відпустки, в 2019 році – 30 діб основної та 7 діб додаткової відпустки, в 2020 році – 30 діб основної та 8 діб додаткової відпустки, в 2021 році – 30 діб основної та 9 діб додаткової відпустки, в 2022 році – 30 діб основної та 10 діб додаткової відпустки, в 2023 році – 30 діб основної та 11 діб додаткової відпустки, , в 2024 році – 30 діб основної та 12 днів додаткової відпустки, в 2025 році – 15 діб основної та 7 діб додаткової відпустки. В Головному управління наявна інформація щодо надання відпусток ОСОБА_1 з 2015 по 2025 роки а саме: - за 2016 рік: з 10.07.2016 по 11.08.2016 у кількості 33 діб з урахуванням 30 діб основної та 3 діб додаткової відпустки (наказ ГУНП у Львівській області від 07.07.2016 № 94 о/с-в); - за 2017 рік: з 02.08.2017 по 21.08.2017 у кількості 20 діб з урахуванням 20 діб основної відпустки (наказ ГУНП у Львівській області від 24.07.2017 № 140 о/с-в), з 02.04.2018 по 17.04.2018 у кількості 16 діб з урахуванням 10 діб основної 5 діб додаткової відпустки та 1 святкової доби (наказ ГУНП у Львівській області від 12.04.2018 № 54 о/с-в); - за 2018 рік: з 20.12.2018 по 05.01.2019 у кількості 17 діб з урахуванням 15 діб основної відпустки та 2 святкових діб (наказ ГУНП у Львівській області від 11.12.2018 № 276 о/с-в), з 08.06.2019 по 28.06.2019 у кількості 21 діб з урахуванням 15 діб основної та 6 діб додаткової відпустки (наказ ГУНП у Львівській області від 27.05.2019 № 89 о/с-в); - за 2019 рік: з 05.12.2019 по 13.01.2020 у кількості 40 діб з урахуванням 30 діб основної, 7 діб додаткової відпустки та 3 святкових діб (наказ ГУНП у Львівській області від 02.12.2019 № 252 о/с-в); - за 2020 рік: з 01.09.2020 по 15.09.2020 у кількості 15 діб з урахуванням 15 діб основної відпустки (наказ ГУНП у Львівській області від 18.08.2020 № 115 о/с-в), з 20.12.2020 по 14.01.2021 у кількості 26 діб з урахуванням 15 діб основної, 8 діб додаткової відпустки та 3 святкових діб (наказ ГУНП у Львівській області від 14.12.2020 № 208 о/с-в); за 2021 рік: з 10.08.2021 по 17.09.2021 у кількості 39 діб з урахуванням 30 діб основної, 8 діб додаткової відпустки та 1 святкової доби (наказ ГУНП у Львівській області від 19.07.2021 № 109 о/с-в); - за 2022 рік: з 11.07.2022 по 20.07.2022 у кількості 10 діб з урахуванням 10 діб основної відпустки (наказ ГУНП у Львівській області від 08.07.2022 125 о/с-в); - за 2023 рік: з 07.07.2023 по 16.07.2023 у кількості 10 діб з урахуванням 10 діб основної відпустки (наказ ГУНП від 06.07.2023 № 174 о/с-в); - за 2024 рік: з 24.01.2024 по 07.02.2024 у кількості 15 діб з урахуванням 15 діб основної відпустки (наказ ГУНП від 18.01.2024 № 14 о/с-в); Одночасно, відповідно до наказу ГУНП у Львівській області від 01.07.2025 № 468 о/с, ОСОБА_1 при звільненні було виплачено грошову компенсацію за невикористані під час проходження служби дні щорічних оплачуваних відпусток за період з 07.11.2015 по 02.07.2025 у кількості 131 дні (за 2015 рік – 02 дні основної відпустки, за 2016 рік – 04 дні додаткової відпустки, за 2017 рік – 10 днів основної відпустки, 05 днів додаткової відпустки, за 2022 рік – 20 днів основної відпустки, 10 днів додаткової відпустки, за 2023 рік – 20 днів основної відпустки, 11 днів додаткової відпустки, за 2024 рік – 15 днів основної відпустки, 12 днів додаткової відпустки за 2025 рік за фактично відпрацьований час у 2025 році – 15 днів основної відпустки, 7 днів додаткової відпустки). Головному управлінні відсутня інформація щодо надання ОСОБА_1 щорічної додаткової відпустки тривалістю 10 календарних днів, як одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років, за період служби з 2015 по 2025 роки. Згідно до акту ГУНП у Львівській області від 26.02.2022 № 89/01/10-2022 «Про вилучення та знищення документів під час воєнного стану в Україні» накази ГУНП у Львівській області «Про надання відпусток за період з 2015-2019 роки», знищено. В період з 2020 по 2025 роки оригінали наказів ГУНП у Львівській області «Про надання відпусток особовому складу», знаходяться у відділі документального забезпечення ГУНП у Львівській області. Згідно відомостей електронних листків непрацездатності Пенсійного фонду України ОСОБА_1 мав наступні періоди тимчасової непрацездатності: з 21.06.2025 по 25.06.2025, з 11.06.2025 по 20.06.2025, з 07.06.2025 по 10.06.2025, з 03.06.2025 по 06.06.2025, з 04.04.2025 по 11.04.2025, з 08.02.2025 по 10.02.2025, з 31.01.2025 по 07.02.2025, з 28.01.2025 по 30.01.2025,з 22.08.2024 по 22.08.2024, з 15.08.2024 по 21.08.2024, з 13.08.2024 по 14.08.2024, з 07.08.2024 по 12.08.2024,з 02.08.2024 по 06.08.2024, з 10.04.2024 по 15.04.2024, з 17.01.2024 по 19.01.2024,з 13.01.2024 по 16.01.2024, з 09.01.2024 по 12.01.2024, з 08.10.2022 по 10.10.2022, з 04.10.2022 по 07.10.2022, з 31.05.2022 по 31.05.2022, з 27.05.2022 по 30.05.2022. Іншими відомостями Головне управління не володіє. Зміни до пункту 2 Порядку проведення індексацій грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, в частині доповнення абзацу п`ятого після слова «військовослужбовців» словом «поліцейських» внесені постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 №782, відтак, нарахування та виплата індексації поліцейським ГУНП у Львівській області проводиться з листопада 2017 року. Законом України "Про державний бюджет України на 2023 рік" від 03.11.2022 № 2710-IX, було зупинено дію Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" на 2023 рік, а у 2024 році індексація проводилась, починаючи з серпня місяця. Базовим місяцем для нарахування індексації за період з 07.11.15 по 31.12.2022 був листопад 2015 року, базовим місяцем за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 був грудень 2023 року, з 01.01.2025 базовим місяцем є січень 2025 року. Відповідно до вимог п.8 Розділу III Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 № 260 (далі – Порядок № 260) розрахунок виплати грошової компенсації за невикористану відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби, а складові грошового забезпечення поліцейських визначені постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 та Порядком №260. (інформація про розрахунок компенсації за невикористану відпустку додається). Грошова компенсація за всі невикористані під час проходження служби ОСОБА_1 дні у кількості 131 календарний день були перераховані на картковий рахунок останнього 29.07.2025 на підставі розрахункової відомості № 17 від 28.07.2025. Підпунктом 3 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 керівникам органів, закладів та установ Національної поліції в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення надано право надавати поліцейським один раз на рік: матеріальну допомогу для оздоровлення, розмір якої повинен бути не менше їх посадового окладу та не більше місячного грошового забезпечення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, розмір якої не повинен перевищувати їх місячного грошового забезпечення. Станом на 01.10.2025 в межах затверджених для ГУНП у Львівській області асигнувань матеріальну допомогу для оздоровлення у розмірі не більше місячного грошового забезпечення виплачено згідно наданих рапортів 3 423 поліцейським. ОСОБА_1 згідно поданого рапорту нараховано та виплачено з урахуванням передбачених законом утримань матеріальну допомогу для оздоровлення у розмірі 21700,85 гривень 29.07.2025. Щодо матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, станом на 01.10.2025 з урахуванням затверджених для ГУНП у Львівській області асигнувань зазначений вид додаткового виду грошового забезпечення виплачено 115 поліцейським, які отримали поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язане із участю в бойових діях або заходах, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів та потребували реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я, а також 85 поліцейським, із числа тих, які, або члени їх сімей, потребували ургентного оперативного втручання у зв`язку із тяжкими захворюваннями, та подали відповідні рапорти. Інформація про надходження до апарату ГУНП у Львівській області рапорту ОСОБА_1 щодо виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань відповідними реєстраційними журналами не підтверджена. 
Відповідно до розрахунку компенсації за невикористану відпустку позивача, який наявний в матеріалах справи, всього нараховано – 99165 грн. 56 коп.; до перерахунку на картку – 94207 грн. 28 коп.
Відповідно до інформації щодо розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні позивача, всього нараховано – 193032 грн. 37 коп.; до перерахування на картку – 183380 грн. 75 коп.
Листом від 21.01.2026 року відповідач повідомив представника позивача, що ОСОБА_1 у період з 2007 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ, а не поліції. Лише з 07.11.2015 був призначений в ГУНП у Львівській області, відтак компенсація за невикористані відпустки виплачувалася саме з 07.11.2015 по 01.07.2025. Немає законних підстав для включення індексації, доплати за службу у нічний час та додаткової винагороди до розрахунку виплати грошової компенсації за невикористану відпустку і одноразової грошової допомоги при звільнені зі служби. Щодо проведення перерахунку індексації, станом на 21.01.2026 для цього відсутні законні підстави, так як у період з листопада 2017 року по грудень 2022 року базовим місяцем індексації для поліцейських визначено листопад 2015 року, а починаючи з 01.01.2023 механізм виплати індексації визначається Законами України Про Державний Бюджет на відповідний рік, виконання яких є обов`язковим для бюджетних установ, у тому числі і ГУНП у Львівській області. Згідно наданих ВП№3 ЛРУП№2 19.01.2026 Довідок обліку несення поліцейськими служби в нічний час, доплата за службу в нічний час за 2023-2024 роки нарахована та буде виплачена ОСОБА_1 у день виплати грошового забезпечення поліцейським за січень 2026 року.

Змістом спірних правовідносин є не нарахування та не виплата в повному розмірі грошової компенсації за не використані 131 день відпустки, а саме визначення її розміру без урахування таких складових грошового забезпечення як доплати за службу у нічний час, індексації, доплати визначеної постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»; не нарахування та не виплата в повному розмірі одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції, а саме визначення її розміру без урахування таких складових грошового забезпечення як доплати за службу у нічний час, індексації, доплати визначеної постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»; не нарахування та не виплата доплати за службу у нічний час за період з 01.07.2016 по 01.07.2025; не нарахування та не виплата індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017 та з 01.01.2023 по 31.12.2023; не нарахування та не виплата індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 01.07.2025 в повному розмірі, виходячи з розрахунку базового місяця – листопад 2015 року; не нарахування та не виплата при звільненні грошової компенсації за не використані 231 день відпусток виходячи із розміру грошового забезпечення на дату звільнення – 01.07.2025.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо індексації грошового забезпечення.
Статтями 1, 2, 4, 5, 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року за №1282-XII (надалі – Закон №1282-XII), з наступними змінами та доповненнями, індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення).
Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.
При цьому, проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Відповідно до пунктів 1-1, 4, 5, 6, 14 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 року підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства.
У разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Конституційний суд України у своєму рішенні від 15.10.2013 №9-рп/2013 зазначив, що держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 КЗпП України, статей 33, 34 Закону України «Про оплату праці» такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати. В аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.
Статтею 5 Закону №1282-XII, визначені джерела коштів на проведення індексації грошових доходів населення. Частиною 6 цієї статті зазначено, що проведення індексації грошових коштів доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загального обов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Згідно пункту 14 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року №76-У1І1, Кабінету Міністрів України доручено за результатами першого півріччя 2015 року та з урахуванням економічної ситуації затвердити порядок проведення індексації заробітної плати, грошового забезпечення, пенсійних та соціальних виплат.
Згідно пункту 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 - виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету; 6) індексація стипендій особам, які навчаються, провадиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються.
У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (пункт 6 доповнено абзацом згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року за № 1013, яка застосовується з 01.12.2015 року). До 01.12.2015 року рішення про затвердження особливого порядку індексації не було прийнято.
Аналіз наведених вище нормативно-правових актів, за відсутністю затвердженого особливого порядку індексації працівників, дає підстави для нарахування індексації грошового забезпечення у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку, а саме Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року за №1078.
Частиною шостою статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено джерело коштів на проведення індексації.
Ця норма безпосередньо не скасовує виплату індексації заробітної плати та не пов`язує індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації. В законі йдеться про фінансові ресурси бюджетів усіх рівнів. В свою чергу відповідач не надав доказів того, що у нього гроші на індексацію заробітної плати відсутні.
В пунктах 23, 26 рішення у справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.
Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
В пунктах 22-23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Сукач проти України» остаточне рішення від 10.06.2011 зазначено, що Суд повторює, що поняття «майно» в першій частині статті 1 Першого протоколу має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Певні інші права та інтереси, що складають і активи, наприклад, борги, можуть також вважатися «майновими правами» і, відповідно, «майном» у розумінні цього положення. Питання, що має бути розглянуто, полягає у тому, чи надавали заявнику обставини справи, розглянуті в цілому, право на інтерес, який по суті захищається статтею 1 Першого протоколу (див. рішення щодо прийнятності у справі «Броньовські проти Польщі» [ВП], заява №31443/96, пункт 98, ЕЄНЯ 2002-Х).
Держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови - дотриманими, державні органи, підприємства, організації не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним.
Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.
Аналіз п.5 Порядку №1078 дає підстави для висновку, що місяць, в якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), є базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення військовослужбовців. Разом з тим, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то базовий період не змінюється, а сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Оскільки постановою Кабінету міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» вперше було визначено посадові оклади та в подальшому розмір окладу та інших складових не збільшувався, то листопад 2015 року є місяцем, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (посадових окладів), відповідно він є базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення поліцейських Національної поліції України.
Відтак позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача перерахувати розмір індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2024 по 01.07.2025, виходячи з розрахунку базового місяця – листопад 2015 року, є підставними, обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по 31.10.2017.
Суд звертає увагу, що в редакції Порядку №1078 до 18.10.2017, не передбачалось проведення індексації грошового забезпечення поліцейських.
Як наслідок, зазначені вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2023 по 31.12.2023.
Відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України "Про державний бюджет на 2023 рік" від 03 листопада 2022 року № 2710-IX, зупинено на 2023 рік дію, зокрема, Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".
Зазначена норма набрала законної сили відповідно до пункту 1 Прикінцевих положень з 1 січня 2023 року.
Відтак, на переконання суду, відповідач виконуючи зазначену вказівку законодавця, правомірно не нараховував та не виплачував індексацію грошового забезпечення позивачу за період з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року.

Щодо не нарахування та не виплати доплати за службу у нічний час за період з 01.07.2016 по 01.07.2025.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII (з наступними змінами та доповненнями; далі - Закон №580-VIII).
Відповідно до ч.1 ст.59 Закону №580-VIII, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. 
Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України (ч.3 ст.59 Закону №580-VIII).
Відповідно до ст.60 вказаного Закону, відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.
Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" №988 від 11.11.2015 (з наступними змінами та доповненнями; далі - Постанова №988), грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Підпунктом третім п.5 Постанови №988 постановлено виплачувати доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.
Критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання), визначаються Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 № 260, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 29.04. 2016 за № 669/28799 (з наступними змінами та доповненнями; далі - Порядок №260).
Згідно з п.3 Розділу І Порядку №260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Пунктом 11 Розділу І Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення. Виплата одноразових додаткових видів грошового забезпечення здійснюється, якщо звернення про їх отримання надійшли до закінчення трьох років з дня виникнення права на їх отримання.
Відповідно до абзацу першого п.11 Розділу II Порядку № 260, поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. 
Згідно із абзацом другим вказаної норми, годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні. 
Службою в нічний час вважається виконання поліцейськими службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00 (абзац третій п.11 Розділу II Порядку № 260).
Відповідно до абзацу четвертого цієї норми, поліцейським, які несуть службу в нічний час, надається перерва для відпочинку та харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва для відпочинку і харчування не включається в службовий час.
Поліцейським добового наряду під час чергування почергово надаються перерви для вживання їжі та короткочасного відпочинку. Загальна тривалість такої перерви становить 4 години (2 години вдень і 2 години вночі) та не включається в службовий час (абзац п`ятий п.11 Розділу II Порядку № 260).
Як передбачено в абзаці шостому п.11 Розділу II Порядку № 260 підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.
Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється керівником підрозділу, у якому проходить службу поліцейський, шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною в додатку 1 до цих Порядку та умов, яка до 15 числа місяця, наступного після залучення поліцейських до несення служби в нічний час, подається до бухгалтерської служби (абзац сьомий п.11 Розділу II Порядку № 260).
Відповідно до абзацу восьмого п.11 Розділу II Порядку № 260 доплата за службу в нічний час не має постійного характеру та виплачується поліцейським, залучення яких до служби в нічний час, підтверджене вказаними вище документами, за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць. 
Відповідач у своїх запереченнях посилається на відсутність належних та допустимих доказів, що підтверджують факт несення позивачем служби у нічний час. Зокрема, посилається на відсутність відповідних записів.
При цьому, відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Натомість, відповідач як суб`єкт владних повноважень, не надав жодних доказів на підтвердження цієї обставини.
Окрім того, в силу положень пункту 11 Порядку № 260 обов`язок щодо формування довідок обліку несення позивачем служби в нічний час за формою, визначеною додатком 1 до Порядку № 260, покладено саме на орган Національної поліції, тобто складення таких довідок не залежить від волі позивача, а тому їх ненадходження не може позбавити позивача права на отримання спірних доплат.
Враховуючи зазначені обставини та викладені норми, суд дійшов висновку, що відповідач був зобов`язаний здійснювати позивачу доплату за відпрацьовані години у нічний час у розмірах і у строки, передбачені чинним законодавством.
Як наслідок, позовні вимоги у цій частині є підставними та обгрунтованими.

Щодо не нарахування та не виплати в повному розмірі одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції, а саме визначення її розміру без урахування таких складових грошового забезпечення як індексації грошового забезпечення.
Відповідачем ще не здійснювався перерахунок та виплата позивачу індексації грошового забезпечення на виконання даного рішення суду.
Відтак, зазначені вимоги є передчасними та не підлягають задоволенню.

Щодо не нарахування та не виплати в повному розмірі одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції, а саме визначення її розміру без урахування таких складових грошового забезпечення як доплати за службу у нічний час.
Із згаданих раніше норм, зокрема, п.11 Розділу II Порядку № 260, слідує, що доплата за службу в нічний час не входить до переліку складових грошового забезпечення, що враховуються при обчисленні одноразової грошової допомоги при звільненні, оскільки її виплата здійснюється не щомісячно, вона має компенсаційний характер і пов`язана, як правило, з виконанням додаткових обов`язків. 
Тобто, ця виплата не є щомісячною і не має систематичного характеру, її розмір не є фіксованим, а тому вона не є складовою грошового забезпечення, з якого обчислюється вказана виплата.
Як наслідок, згадані позовні вимоги також не підлягають задоволенню.

Щодо не нарахування та не виплати в повному розмірі одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції, а саме визначення її розміру без урахування таких складових грошового забезпечення як доплати визначеної постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Статтею 102 Закону №580-VIII визначено, що пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Розділом VIІ Порядку МВС №260 визначена виплата одноразової грошової допомоги при звільненні із служби.
Пунктом першим цього розділу визначено, що поліцейським, які звільняються із служби через хворобу (за станом здоров`я), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Згідно з п.6 даного розділу нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні із служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж служби в поліції, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, установлених наказами на день звільнення.
Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, Державної кримінально-виконавчої служби, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
При цьому, відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові від 27.03.2025 року у справі №240/2921/23 Верховний Суд зазначив наступне: «Вирішуючи питання того, чи є додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, винагородою, яка має постійний характер та підлягає включенню до складу місячного грошового забезпечення для визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції, Верховний Суд зазначає, що пункт 1 Постанови № 168 чітко і однозначно передбачає, що: додаткова винагорода за своєю суттю є тимчасовою (непостійною) виплатою поліцейського, оскільки установлюється на період дії воєнного стану та прямо залежить від наявності (дії) в Україні правового режиму воєнного стану; розмір додаткової винагороди не є сталим, адже вона виплачується пропорційно в розрахунку на місяць в залежності від виконання завдань та часу приймання поліцейським участі в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів; визначається наказами командирів (начальників).
Отже за відсутності принаймні однієї із указаних умов, виплата додаткової винагороди не здійснюється.
Таким чином, за своєю правовою природою, додаткова винагорода, установлена пунктом 1 Постанови № 168, є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення.
Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.01.2025 у справі №200/1564/24.
Застосовуючи указану правову позицію колегія суддів не стверджує про подібність правовідносин у справі № 200/1564/24 та у справі що розглядається, а використовує указаний підхід для з`ясування правової природи додаткової винагороди, установленої пунктом 1 Постанови № 168.
Отже, указаний висновок є застосовним до спірних правовідносин та колегія суддів, яка здійснює касаційний перегляд цієї справи, не знаходить підстав для відступу від останнього.
За такого правового урегулювання та обставин справи Верховний Суд уважає помилковим висновок судів попередніх інстанцій про те, що передбачена Постановою № 168 додаткова винагорода відповідає ознакам щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, оскільки є щомісячною та має постійний характер.
Отже, оскільки до складу грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні зі служби в поліції, включаються винагороди, які мають постійний характер, а додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, має тимчасовий (непостійний) характер, оскільки установлюється на період дії воєнного стану та прямо залежить від наявності (дії) в Україні правового режиму воєнного стану, Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для включення до складу грошового забезпечення, з якого повинна бути обрахована одноразова грошова допомога при звільненні позивачки зі служби в поліції, додаткової винагороди, яка нараховувалася та виплачувалася їй з березня 2022 року по жовтень 2022 року включно, відповідно до Постанови № 168».
Враховуючи зазначені правові висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку, що позовні вимоги з приводу зобов`язання відповідача перерахувати розмір одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції, включивши до такого розрахунку доплату, визначену Постановою №168, є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Щодо не нарахування та не виплати при звільненні грошової компенсації за не використані 231 день відпусток виходячи із розміру грошового забезпечення на дату звільнення – 01.07.2025.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі – Закон №580-VII).
Поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється за станом здоров`я (через хворобу) - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції (п.2 ч.1 ст.77 Закону №580-VII).
Відповідно до ч.1 ст.92 Закону №580-VII поліцейським надаються щорічні оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.
Частиною другою вказаної норми передбачено, що поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.
Як передбачено у ч.1 ст.93 Закону №580-VII тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються.
Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки (ч.2 ст.93 Закону №580-VII).
Частиною третьою вказаної норми передбачено, що за кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів.
Тривалість щорічної відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби (ч.4 ст.93 Закону №580-VII).
Відповідно до абзацу першого ч.9 ст.93 Закону №580-VII поліцейським, які звільняються зі служби в поліції за власним бажанням, за віком, за станом здоров`я (через хворобу) або у зв`язку зі скороченням штатів чи проведенням організаційних заходів, у році звільнення, за їх бажанням, надається щорічна основна відпустка з наступним звільненням, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. Датою звільнення поліцейського в цьому разі є останній день відпустки.
Відповідно до абзацу другого вказаної норми, при звільненні поліцейського зі служби в поліції проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини щорічної відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.
Як передбачено у ч.10 зазначеної норми, поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі не використані під час проходження служби дні: щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського; щорічної додаткової відпустки особам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
Згідно з абзацом другим п.15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» №580-VIIІ за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.
Відповідно до абзацу першого п.8 розділу III Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 (далі – Порядок №260, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі невикористані під час проходження служби дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського.
Виплата грошової компенсації за невикористану відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до законодавства, на день звільнення зі служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення. У випадках припинення виплати грошового забезпечення з підстав, зазначених у пункті 8 розділу I цих Порядку та умов, і призупинення виплати грошового забезпечення з підстав, зазначених у пункті 7 цього розділу, виплата компенсації за невикористану відпустку проводиться з розміру грошового забезпечення, яке було встановлено на день припинення (призупинення), крім премії (абзац десятий п.8 розділу III Порядку №260).
Із викладених норм слідує висновок, що поліцейські, які звільняються із служби в поліції мають право на грошову компенсацію за невикористані дні відпустки (щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток). 
При цьому, грошова компенсація за невикористані дні відпусток проводиться виходячи з розміру місячного грошового забезпечення на день звільнення зі служби.
Верховний Суд у постанові від 19.01.2021 у справі №160/10875/19 вказав, що право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права. Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у статті 92 Закону України «Про Національну поліцію». Її аналіз дозволяє зробити висновок, що поліцейським можуть бути надані такі відпустки: щорічні чергові оплачувані відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.
Враховуючи встановлені обставини та викладені норми, суд зазначає, що у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.
Отже, у випадку звільнення особи з органів Національної поліції їй виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.
При цьому, суд зауважує, що компенсація за невикористані додаткові відпустки не обмежується тільки роком звільнення поліцейського та поширюється на роки, що передували звільненню.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №826/8185/18.
Позивач уважає, що йому невиплачено компенсацію за невикористані 231 днів відпусток, з яких:
- 101 день щорічної відпустки за 2007, 2008, 2010, 2014 та 2021 роки, з урахуванням святкового дня, який не враховується до відпустки;
- 130 днів невикористаної щорічної додаткової оплачуваної відпустки, як батьку, який має більше двох дітей віком до 15 років за 2013 - 2025 роки.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» ліквідовано як юридичну особу публічного права Головне управління Міністерства внутрішніх справ України Львівській області та його структурні підрозділи і одночасно утворено як юридичну особу публічного права, зокрема, Головне управління Національної поліції у Львівській області.
Преамбулою Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 №565-XII визначалось, що міліція – це державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.
Згідно з ч.1 ст.1 Закону №580-VII Національна поліція України – це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Отже, суд дійшов висновку, що у даному випадку держава ліквідувала один державний орган – міліцію та, відповідно, створила інший – Національну поліцію, поклавши на новостворений орган, у тому числі, виконання завдань і функцій ліквідованого органу.
Верховний Суд у постановах від 23.01.2019 (справа №826/26414/15), від 04.03.2014 (справа №21-8а14), від 27.05.2014 (справа №21-108а14), від 28.10.2014 (справа №21-484а14) виклав правову позицію згідно з якою, ліквідація юридичної особи публічного права має місце у випадку, якщо в розпорядчому акті органу державної влади або органу місцевого самоврядування наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої відмови. У разі ж покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган, мова йде фактично про реорганізацію.
Разом з тим, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.
Вказана правова позиція підтримана Верховним Судом також у постановах від 20.05.2019 (справа №823/5357/15), від 12.12.2018 (справа №823/5397/15), від 13.03.2019 (справа №826/751/16).
Відтак, з урахуванням зазначених правових висновків Верховного Суду, саме на Головне управління Національної поліції у Львівській області слід покласти обов`язок з приводу нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за невикористані дні відпустки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення.
Окрім того, відповідно до абзацу другого п.15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VII, за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.
Відтак, відповідач при звільненні зобов`язаний компенсувати, у тому числі, дні невикористаної відпустки під час проходження служби в органах Міністерства внутрішніх справ України.
При цьому, відповідачем та другим відповідачем не надано, як цього вимагає ч.2 ст.77 КАС України, доказів у підтвердження того, що при звільненні позивача із служби в органах Міністерства внутрішніх справ України у зв`язку з переходом йому не здійснювалася виплата грошової компенсації за невикористані 100 днів щорічної відпустки.
Щодо компенсації за невикористані дні щорічної додаткової оплачуваної відпустки, як батьку, який має двох дітей віком до 15 років, то суд зазначає таке.
Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 № 504/96-ВР (у редакції до 09.05.2021 року), жінці, яка працює і має двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину з інвалідністю, або яка усиновила дитину, матері особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, одинокій матері, батьку дитини або особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, який виховує їх без матері (у тому числі у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла під опіку дитину або особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, чи одному із прийомних батьків надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів.
Згідно із ч.1 ст.19 Закону України «Про відпустки» (у редакції з 09.05.2021 року), одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину з інвалідністю, або які усиновили дитину, матері (батьку) особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, одинокій матері, батьку дитини або особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, який виховує їх без матері (у тому числі у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла під опіку дитину або особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, чи одному із прийомних батьків надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів (стаття 73 Кодексу законів про працю України).
Враховуючи зміст наведеної норми до 09.05.2021 року та після, суд уважає, що позивач, як батько трьох дітей віком до 15 років, набув право на згадану відпустку після 09.05.2021 року, як і право на компенсацію цієї невикористаної відпустки при звільненні.
Відтак, кількість днів оплачуваної додаткової відпустки за 2021, 2022, 2023, 2024 та 2025 роки становить 50 днів, а не 130, як просить позивач.
При цьому, в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження використання такої відпустки матір`ю дітей.
У цьому контексті слід зазначити і те, що відповідачем та другим відповідачем не надано, як цього вимагає ч.2 ст.77 КАС України, доказів у підтвердження того, що при звільненні позивача здійснювалася виплата грошової компенсації за невикористані 101 день щорічної основної відпустки та 50 днів невикористаної щорічної додаткової відпустки, як батьку який має двох дітей віком до 15 років.
З огляду на викладені норми права та встановлені обставини, суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо ненарахування та невиплатити позивачу грошової компенсації за невикористані 151 день відпустки при звільненні.

Щодо не нарахування та не виплати в повному розмірі грошової компенсації за не використані 131 день відпустки, а саме визначення її розміру без урахування таких складових грошового забезпечення як доплати за службу у нічний час, індексації, доплати визначеної постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Зазначені позовні вимоги не підлягають задоволенню із тих самих підстав, що й вимоги з приводу не нарахування та не виплати відповідачем у повному розмірі одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції, а саме визначення її розміру без урахування таких складових грошового забезпечення як доплати за службу у нічний час, індексації, доплати визначеної постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Щодо вимог з приводу нарахування та виплати грошової компенсації за не використані 151 дні відпусток виходячи із розміру грошового забезпечення на день звільнення, розрахованого із урахуванням доплати за службу у нічний час, індексації, доплати визначеної постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Відповідач ще не проводив нарахування та виплату позивачу грошової компенсації за не використані151 дні відпусток на виконання даного рішення суду.
Відтак, вказані вимоги є передчасними та не підлягають задоволенню.

При цьому, з урахуванням встановлених обставин, судом не беруться до уваги інші твердження сторін.

З огляду на викладене адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, питання щодо їх розподілу буде вирішуватись після надання позивачем доказів щодо їх понесення.

Що стосується судового збору, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такий не підлягає стягненню зі сторін.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, –

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 доплати за службу у нічний час за період з 01.07.2016 по 01.07.2025.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 01.07.2025 в повному розмірі, виходячи з розрахунку базового місяця – листопад 2015 року.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 при звільненні грошової компенсації за не використані 151 день відпусток виходячи із розміру грошового забезпечення на дату звільнення – 01.07.2025.
Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області (адреса: м.Львів, пл.Григоренка, 3, код ЄДРПОУ 40108833) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) доплату за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час за період з 01.07.2016 по 01.07.2025 без урахування податків та зборів.
Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області (адреса: м.Львів, пл.Григоренка, 3, код ЄДРПОУ 40108833) перерахувати ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) розмір індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 01.07.2025, виходячи з розрахунку базового місяця – листопад 2015 року та виплати її без урахування податків та зборів.
Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області (адреса: м.Львів, пл.Григоренка, 3, код ЄДРПОУ 40108833) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) без урахування податків та зборів грошову компенсацію за не використані 151 день відпусток.
В іншій частині у задоволенні позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	Мартинюк Віталій Ярославович