ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 759/4249/26 

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
Суддя -доповідач: Тереза Ю.О.,
Суддів: Аліменка В.О., Златіна С.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, 

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Департаменту патрульної поліції (далі - Відповідач), у якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6577225 від 28.01.2026 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на ОСОБА_1 . 
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23.04.2026 у задоволенні позову відмовлено. 
Не погоджуючись з таким рішенням суду, Позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2026 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23.04.2026 задоволено частково.
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23.04.2026 скасовано.
Ухвалено нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено.
Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6577225 від 28.01.2026 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на ОСОБА_1 скасовано, справу про адміністративне правопорушення закрито. 
До Шостого апеляційного адміністративного суду від Позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення суду, у якій позивач просить стягнути з Відповідача на свою користь судові витрати з правничої допомоги у розмірі 7500,00 грн.
У свою чергу, Відповідач подав заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.
Зокрема, Відповідач зазначає, що сума витрат на правничу допомогу у розмірі 7500,00 грн є не співмірною із предметом позовних вимог щодо оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 680,00 грн.
Також Відповідач зазначає, що справа № 759/4249/26 відноситься до справ незначної складності, що не потребує значного часу на опрацювання нормативно-правових актів. Крім того, предмет спору не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних. Отже, на думку Відповідача, надана Позивачу правнича допомога є неспівмірною із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Згідно з ч. 5 ст. 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 3 ст. 252 КАС України визначено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч.1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з положенням ч. 1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до положень ч.4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч.5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 6 ст. 134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З аналізу наведених положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний з позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.09.2018 у справі № 810/4749/15.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Водночас, надання такої оцінки можливо, виходячи з аналізу частини шостої статті 134 КАС України, виключно у разі наявності відповідного клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на правничу допомогу через їх неспівмірність.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19.12.2019 у справі № 520/1849/19.
Колегія суддів встановила, що Позивач на підтвердження витрат на правничу допомогу у розмірі 7500,00 грн додав до матеріалів справи наступні документи:
- Договір про надання правничої допомоги від 03.06.2025;
- Протокол договірної ціни послуг правової допомоги за договором від 03.06.2025, датований 16.02.2026, хоча присвоєння справі номеру відбулося тільки 20.02.2026;
- Звіт-Опис наданих послуг (витрат на правову допомогу) від 29.06.2026;
- Акт наданих послуг № 8 від 29.06.2026.
Згідно із Звітом-Описом наданих послуг (витрат на правову допомогу) від 29.06.2026 адвокат - Горбач Галина Валеріївна надала наступні послуги:
- Підготовка та направлення до суду позовної заяви - 3000,00 грн;
- Підготовка та направлення до суду відповіді на відзив - 1500,00 грн;
- Підготовка та направлення до суду апеляційної скарги - 3000,00 грн.
Відповідно до Акту наданих послуг № 8 від 29.06.2026 Позивач отримав від адвоката послуги з юридичного консультування та юридичного представництва у справі № 759/4249/26 у Святошинському районному суді м. Києва та у Шостому апеляційному адміністративному суді на суму 7500,00 грн.
З матеріалів справи вбачається, що Позивач як у адміністративному позові, так і в апеляційній скарзі зазначав, що орієнтовний (попередній) розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката становить 4000 грн. також вказував, що відповідно до вимог ст. 139 КАС України докази витрат на правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом.
У свою чергу, Відповідач подав заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.
Колегія суддів зазначає, що Позивач надав суду апеляційної інстанції усі необхідні докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, зокрема, Звіт-Опис наданих послуг, Акт наданих послуг, які є первинними документами на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу.
Саме Звіт-Опис наданих послуг та Акт наданих послуг є тими документами, що свідчить про обсяги наданих послуг, з якими погодився Позивач, підписавши їх. Відповідно, Позивач долучив до матеріалів справи всі необхідні документи (із достатньою деталізацією) на підтвердження вартості понесених витрат на правничу допомогу.
Колегія суддів, визначаючи співмірність заявлених до відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, враховує, що суд першої інстанції розглядав справу без повідомлення сторін, представництво своїх інтересів у суді апеляційної інстанції Позивач здійснював самостійно, справа належить до категорії справ незначної складності, подання відповіді на відзив у справах цієї категорії не передбачене, а апеляційна скарга була задоволена частково внаслідок формулювання вимог апеляційної скарги без урахування ст. 286 КАС України.
Враховуючи наведене, зважаючи на предмет позову і фактичний об`єм виконаної роботи, колегія суддів вважає документально підтвердженими, розумно обґрунтованими, справедливими та співмірними заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу, у розмірі 1500,00 грн.
На думку колегії суддів, сума (1500,00 грн) витрат на правничу допомогу відповідає реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а їх стягнення із Відповідача не становить надмірний тягар для останнього, що відповідає принципу розподілу таких витрат.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення заяви Позивача та ухвалення додаткової постанови про розподіл судових витрат, а саме: стягнути з Відповідача на користь Позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн.
Керуючись ст. 132, 134, 139, 252, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

П О С Т АН О В И Л А:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Прийняти додаткову постанову, якою вирішити питання про розподіл судових витрат.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 1500 грн (одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (адреса: 03151, Україна, Київ 151, вул. Федора Ернста, 3, код ЄДРПОУ 40108646).
Додаткова постанова суду набирає законної сили з дати її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя - доповідач Ю.О. Тереза

Судді В.О. Аліменко

С.В. Златін