Справа № 756/11212/26
Провадження № 3/756/3233/26

Оболонський районний суд міста Києва
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
ПОСТАНОВА
 
31 серпня 2026 року м. Київ
Суддя Оболонського районного суду м. Києва Пукало А.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою:  АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 160 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
 
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 884570 від 22.06.2026, 22.06.2026 о 12:00 у м. Києві, по вул. Вишгородській, 44, ОСОБА_1 здійснював продаж продуктів харчування, а саме черешні, в кількості 6 кілограмів, з рук у невстановленому місці та без відповідних на це документів.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 884569 від 23.06.2026, 23.06.2026 о 11:00 у м. Києві, по вул. Вишгородській, 32/2, ОСОБА_1 здійснював продаж продуктів харчування, а саме черешні, в кількості 6 кілограмів, з рук у невстановленому місці та без відповідних на це документів.
Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 03.07.2026 справи про адміністративні правопорушення № 756/11212/26 та № 756/11213/26 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 160 КУпАП об`єднано в одне провадження, об`єднаній справі присвоєно унікальний № 756/11212/26, провадження № 3/756/3233/26.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
У поняття «розумний строк» розгляду справи Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005, у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється залежно від обставин справи та з огляду на її складність, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 цієї Конвенції.
Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та добросовісно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, п. 27, від 26.04.2007, та «Трух проти України», заява № 50966/99, від 14.10.2003).
У судові засідання, призначені на 20.07.2026 та 31.08.2026, ОСОБА_1 не з`явився, про дати, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Крім того, постановою Оболонського районного суду м. Києва від 20.07.2026 ОСОБА_1 піддано приводу в судове засідання, призначене на 31.08.2026, виконання якого покладено на Оболонське УП ГУНП у м. Києві. Привід виконано не було, ОСОБА_1 у судове засідання не доставлено, було надіслано від Оболонського УП ГУНП у м. Києві лист, в якому зазначено, що ОСОБА_1 повідомив, що самостійно прийде в судове засідання.
В матеріалах справи містяться заяви, у яких ОСОБА_1 просив розглянути матеріали про адміністративні правопорушення без його участі у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, свою вину визнав, зазначив, що вчинив ці правопорушення у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, та зобов`язався надалі їх не повторювати.
Згідно з ч. 2 ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 44, ст. 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, ч. 3 ст. 178, ст. 185, 185-1, 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик судді районного суду цю особу може бути органом Національної поліції піддано приводу.
Разом з тим, положеннями ч. 1 ст. 268 КУпАП визначено, що справу може бути розглянуто під час відсутності цієї особи у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Суд вжив достатніх та ефективних заходів, спрямованих на забезпечення участі ОСОБА_1 у розгляді справи, і не обмежився надісланням викликів: після першої неявки до нього застосовано привід - єдиний захід примусу, який ч. 2 ст. 268 КУпАП надає суду в справах цієї категорії, з покладенням його виконання на орган Національної поліції за місцем проживання особи, куди направлено копію постанови. Така поведінка свідчить про свідоме ухилення від явки, а не про неотримання виклику чи наявність обставин, які не залежать від його волі.
Інших засобів забезпечення явки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закон суду не надає, тож можливості вплинути на її поведінку вичерпано. При цьому клопотань про відкладення ОСОБА_1 не заявляв - навпаки, просив розглянути справу без його участі, тобто самостійно розпорядився наданим йому правом брати участь у її розгляді.
Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 повідомлявся про час та дату розгляду справи, з метою дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також приймаючи до уваги, що участь особи при розгляді справ за ч. 1 ст. 160 КУпАП, хоч і є обов`язковою, однак у розумінні вищезгаданих норм не може превалювати над суспільним інтересом, що у даній категорії справ потребує належного захисту, суддя вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , оскільки ухилення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від прибуття до суду не може перешкоджати виконанню завдань, визначених ст. 1 КУпАП.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відповідно до положень ст. 252 КУпАП оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 160 КУпАП торгівля в містах з рук на вулицях, площах, у дворах, під`їздах, скверах та в інших невстановлених місцях тягне за собою накладення штрафу від одного до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією предметів торгівлі або без такої.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень підтверджується відомостями, наведеними в протоколах про адміністративне правопорушення серії ВАД № 884570 від 22.06.2026 та серії ВАД № 884569 від 23.06.2026, протоколами огляду, виявлення та вилучення від 22.06.2026 та від 23.06.2026, письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 22.06.2026 та від 23.06.2026, а також іншими наявними в матеріалах справи доказами.
Враховуючи обставини вчинених адміністративних правопорушень та особу правопорушника, аналізуючи докази у справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей суд вважає вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 160 КУпАП, доведеною.
Відповідно до ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Оскільки обидва вчинені ОСОБА_1 правопорушення кваліфіковані за ч. 1 ст. 160 КУпАП, а справи про них об`єднані в одне провадження та розглядаються судом одночасно, адміністративне стягнення накладається в межах санкції, встановленої ч. 1 ст. 160 КУпАП.
Санкція ч. 1 ст. 160 КУпАП передбачає конфіскацію предметів торгівлі як факультативне додаткове стягнення. Враховуючи, що вилучені предмети торгівлі є швидкопсувною продукцією та передані на зберігання самому ОСОБА_1 за місцем його проживання, суд не вбачає підстав для застосування конфіскації предметів торгівлі.
З урахуванням вимог ст. 23 КУпАП призначене судом адміністративне стягнення буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та попередження вчинення нею нових адміністративних правопорушень.
На підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665,60 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 279, 283 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИВ:
 
ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 160 КУпАП, та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 119 грн без конфіскації предметів торгівлі.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду в десятиденний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Оболонський районний суд міста Києва.

Суддя         Андрій ПУКАЛО