ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"10" липня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/178/26	

Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В., 
за участю секретаря судового засідання Волкової Ю.О.,

за участю представників: 
від позивача: Жосан Т.Ю.,
від відповідача: адвокат Філіппова Е.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/178/26 
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» (65007, м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, № 88, код ЄДРПОУ 42114410)
до відповідача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Меркурій-2015» (Дніпропетровська дорога, № 83, м. Одеса, 65123, код ЄДРПОУ 40157232)
про стягнення 437 691,36 грн,
ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та заперечень.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Меркурій-2015» про стягнення заборгованості в загальному розмірі 437691,36 грн, з яких: заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 379335,81 грн, 3% річних в розмірі 12023,96 грн та інфляційні нарахування в розмірі 46331,59 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 04-028055-ПУП від 20.08.2020 в частині повної та своєчасної оплати спожитої у березні 2024 року - вересні 2025 року електричної енергії.
Як вказує позивач, 20.08.2020 ОСББ «Меркурій-2015» звернулось ТОВ «ООЕК» із заявою-приєднання до умов публічного договору про постачання електричної енергії № 04-028055-ПУП та також підписано паперову форму публічного договору. Датою початку постачання електричної енергії відповідно до заяви-приєднання є 09.07.2020. Також позивач додає, що у зв`язку з фактичним укладенням між сторонами договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг ТОВ «ООЕК» для ОСББ «Меркурій-2015» було відкрито особовий рахунок № 04-028055.
Відтак, за висновком позивача, з викладеного вбачається, що ОСББ «Меркурій-2015» приєдналось до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг з комерційною пропозицією № 1-УП. Крім того, приєднання боржником до умов публічного договору підтверджується фактом споживання електричної енергії та частковими оплатами спожитої електроенергії. В свою чергу, на даний час, функції постачальника послуг комерційного обліку покладені на оператора системи розподілу у межах території своє ліцензованої діяльності, а саме – АТ «ДТЕК Одеські електромережі».
Так, за ствердженням позивача, за розрахунковий період березень 2024 року - вересень 2025 року ТОВ «ООЕК» від АТ «ДТЕК Одеські електромережі», як оператора системи розподілу, отримано дані щодо фактичного споживання електричної енергії ОСББ «Меркурій-2015», з яких вбачається, що за особовим рахунком №04-028055 у вказаному періоді відповідачем було спожито 148893 кВт.год., що підтверджується довідкою про обсяги споживання електричної енергії від АТ «ДТЕК Одеські електромережі».
Позивач зауважує, що на підставі вищезазначених даних позивачем було виставлено, а відповідачем отримано рахунки за спожиту електричну енергію на загальну вартість 598618,80 грн з ПДВ. В свою чергу, на погашення вказаної заборгованості ТОВ «ООЕК» було враховано здійснені ОСББ «Меркурій-2015» оплати в загальному розмірі 219282,99 грн. Водночас, інші грошові кошти в рахунок оплати спожитої у період березень 2024 року – вересень 2025 року електричної енергії на розрахункові рахунки позивача відповідачем не перераховувались.
Крім того, внаслідок несвоєчасної оплати вартості спожитої електричної енергії, відповідачу також були нараховані 3% річних та інфляційні втрати, що стало підставою для захисту прав та інтересів ТОВ «ООЕК» в судовому порядку на підставі ст. 16 ЦК України.
Відповідач, у наданому до суду відзиві на позов, визнав обставини укладення між сторонами договору № 04-028055-ПУП від 20.08.2020, надання АТ «ДТЕК Одеські електромережі» ТОВ «ООЕК» та ОСББ «Меркурій-2015» послуг з розподілу з електричної енергії, отримання ТОВ «ООЕК» від АТ «ДТЕК Одеські електромережі» даних щодо фактичного споживання електричної енергії ОСББ за спірні розрахункові періоди, виставлення позивачем рахунків на загальну суму 598618,80 грн та їх часткову сплату відповідачем на суму 219282,99 грн.
При цьому, відповідач зауважив, що продовжував проводити оплати за спожиту електричну енергію з призначенням платежів «за спожиту електроенергію, дог. № 04-28055-ПУП» після звернення позивача з позовом. Між тим, у січні 2024 року АТ «ДТЕК Одеські електромережі» здійснило коригування обсягів споживання по побутових споживачах, але все рівно частину квартир було включено до рахунків на оплату саме ОСББ.
Відтак, за ствердженням відповідача, відповідачу було нараховано спірну заборгованість за період березень 2024 року – вересень 2025 року та є завищеною, оскільки включає значні обсяги електроенергії, що була спожита в межах житлового комплексу проятгом спірного періоду іншими споживачами, а не ОСББ «Меркурій-2015». При цьому, ОСББ у досудовому порядку, а саме у заявах на адресу позивача, як постачальника, та на адресу адміністратора комерційного обліку, наполягає на неправильності здійсненого обрахунку через неврахування значних обсягів електроспоживання побутових споживачів у житловому комплексі, які (обсяги) віднімаються від загальнобудинкових показників для розрахунку обсягів споживання електроенергії самим ОСББ, з огляду на фіксування загальнобудинковими лічильниками всього обсягу електроенергії, що споживається в межах житлового комплексу трьома групами споживачів: побутовими споживачами/власниками квартир, всі з яких мають окремі лічильники, що фіксують обсяги споживання електроенергії в межах відповідних квартир, пов`язані прямими договорами постачання електроенергії та оплачують її безпосередньо постачальнику відповідно до показань лічильників; суб`єктами господарювання, які володіють нежитловими приміщеннями і так само оплачують спожиту ними електроенергію безпосередньо постачальнику відповідно до показань індивідуальних лічильників; самим ОСББ, чий обсяг споживання визначається як різниця між обсягом споживання за даними загальнобудинкових лічильників та обсягом споживання перших двох груп.
Також, відповідач пояснює, що неодноразово звертався до АТ «ДТЕК Одеські електромережі» та ТОВ «ООЕК» із заявами, якими висловлював свою незгоду щодо здійснених розрахунків обсягу спожитої електроенергії та просив зробити повний перерахунок показань починаючи з січня 2024 року згідно з поданими звітами показань споживання. Однак, за ствердження відповідача, ТОВ «ООЕК» зі свого боку послідовно ігнорувало доводи ОСББ «Меркурій-2015» щодо необхідності з`ясувати реальний обсяг спожитої об`єднанням у спірний період електроенергії, наголошуючи, що даних АТ «ДТЕК Одеські електромережі» достатньо, і їх перевірка не вимагається. При цьому, помилковість первинно наданих обсягів електроенергії, спожитої побутовими споживачами протягом спірного періоду, на думку відповідача, вплинуло і на кінцевий розрахунок обсягу електроенергії, спожитої ОСББ.
Окрім того, відповідач вважає, що саме на позивача процесуальне законодавство покладає обов`язок доведення своїх вимог належними і допустимими доказами, а не на відповідача, а відтак, за відсутності у позивача необхідних доказів на підтвердження своїх вимог, саме він мав звернутися до АТ «ДТЕК Одеські електромережі» для їх отримання та належного обґрунтування обсягу спожитої відповідачем електричної енергії.
Відповідач також зазначає, що загально-будинкові комерційні лічильники встановлені не на межі поділу мережі за балансовою належністю, що є порушенням п. 1.5.6 Правил улаштування електроустановок, п.п. 2.2.2. п. 2 ПРРЕЕ, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2017 № 312, та п. 4.1.18. Кодексу системи розподілу, та по зазначеним лічильникам ведеться облік та розрахунок електричної енергії, тобто відбувається сплата по лічильниках, які рахують одночасну е/е, яка використовується різними споживачами на різні цілі, а саме: технічні цілі в будинку, які обліковуються окремими лічильниками в ВРП (ввідно-розподільчий пристрій) багатоквартирного будинку і сплачується окремо по єдиному тарифу, як для населення; на приватні цілі (побутові потреби) власників квартир; на приватні цілі (господарські потреби) власника нежитлового приміщення, що обліковується окремими лічильниками по комерційному тарифу і сплачується окремо.
Відповідач додає, що ОСББ має 16 комерційних лічильників, по яким ведеться розрахунок, при цьому, вісім лічильників знаходяться в ТП 5163, яка належить КПЕМЗО «Одеськміськсвітло», а не в ВРП будинку і не на межі балансової та експлуатаційної відповідальності сторін, межа балансової належності електромереж між ОСББ та власником мережі до будинку встановлена на кінцівках кабельних вводів в ВРП житлового будинку, тобто загальнобудинкові лічильники встановлено не на межі, що є порушенням п.п. 2.2.2. ПРРЕЕ.
Також, лічильники, що стоять в ТП5190 не на межі розподілу, обліковують всю електроенергію різними тарифними групами. В свою чергу, ні укладеним між сторонами договором, ні Правилами чи іншим нормативно-правовим актом не передбачено такої форми розрахунків за електричну енергію, яка б передбачала віднімання від загальнобудинкового лічильника показів лічильників індивідуальних споживачів, що підтверджує безпідставність включення загальнобудинкових лічильників відповідачем у додаток № 3 до договору.
Так, на за ствердженням відповідача, розрахунки між позивачем та відповідачем за спожиту електричну енергію повинні здійснюватись на підставі показань лічильників, які безпосередньо приєднані до електрообладнання спільної сумісної власності в багатоквартирному будинку, яке призначено для задоволення спільних побутових потреб співвласників та по яким розраховується споживач і відповідає статутним цілям відповідача щодо використання коштів. До такого електрообладнання відносяться пристрої забезпечення освітлення місць загального користування, роботи ліфтів, димовидалення тощо та перелік таких лічильників міститься у додатках до договору споживача. 
При цьому, відповідач наголошує, що ОСББ зверталося до позивача щодо отримання роз`яснень стосовно виставлених рахунків та обсягів споживання електроенергії, зазначених у рахунках у зв`язку з наявністю заперечень та сумнівів щодо правильності показників обсягів споживання електроенергії, зокрема, до подання позову, а позивачу на той момент було відомо про незгоду споживача з виставленими рахунками, зокрема, в частині визначення обсягів та вартості спожитої електроенергії у спірному періоді, однак позивач як електропостачальник не вчинив жодних дій, визначених ПРРЕЕ щодо врегулювання зазначеного питання.
На думку відповідача, метою здійснення планової перевірки вимірювальної техніки, так само як і здійснення такої перевірки за заявою споживача, є забезпечення правильності обліку споживання електроенергії, а також нарахувань споживачу плати за споживання електроенергії. А тому, за відсутності правового регулювання відносин коригування у зв`язку зі здійсненням планової перевірки засобів обліку, ОСББ вважає за можливе застосувати п. 2.3.5. ПРРЕЕ за аналогією.
Відтак, відповідач наполягає на неправильності здійсненого обрахунку через неврахування значних обсягів електроспоживання побутових споживачів у житловому комплексі та зазначає, що розраховується не лише по комерційним розрахунковим приладам обліку (на технічні цілі, ліфт, освітлення загальне), а й по загальнобудинковим засобам обліку, які фіксують споживання електроенергії на весь будинок.
У відповіді на відзив, в обґрунтування заперечень проти доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, позивач зазначає, що функції постачальника послуг комерційного обліку покладені на оператора системи розподілу у межах території своє ліцензованої діяльності, а саме на АТ «ДТЕК Одеські електромережі». Пунктом 1.2 Кодексу комерційного обліку електричної енергії зазначено, що дія Кодексу поширюється на всіх учасників ринку електричної енергії та постачальників послуг комерційного обліку, що ними залучаються. Кодексом комерційного обліку передбачено, що обсяги спожитої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить один місяць. Зчитування показів лічильника провадиться ППКО та/або оператором мережі, та/або споживачем щомісячно відповідно до умов договору. За результатом обробки отриманої інформації та визначення кількості використаної споживачем електричної енергії ППКО передає дані до енергопостачальника, який на підстав отриманих даних виставляє рахунок споживачу за спожиту електричну енергію.
Отже, як стверджує позивач, АТ «ДТЕК Одеські електромережі», як ППКО, отримує від споживача або самостійно здійснює зняття показників засобів обліку електричної енергії, визначає обсяги електричної енергії, що спожита споживачем та надає цю інформацію постачальнику електроенергії для підтвердження того, скільки постачальник продав (поставив) електричної енергії споживачу в розрахунковому місяці. Та в подальшому, саме на підставі отриманої інформації про обсяги спожитої електричної енергії від АТ «ДТЕК Одеські електромережі», постачальник електричної енергії розраховує її вартість, виходячи з умов договорів, до яких приєднався споживач, та виставляє споживачу рахунки на оплату. Іншого способу визначення обсягів спожитої електричної енергії споживачем та виставлення на основі цих даних рахунків наразі чинним законодавством в сфері електроенергетики не передбачено.
Позивач наголошує, що саме АТ «ДТЕК Одеські електромережі» здійснює ведення реєстру особових рахунків та особових рахунків споживачів, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності оператора системи. При цьому, АТ «ДТЕК Одеські електромережі» підтвердив факт споживання електричної енергії відповідачем у спірний період відповідною довідкою, яка була подана ТОВ «ООЕК» до суду разом з позовною заявою.
Посилаючись на п.п. 4.3, 4.12, 4.13 Правил та Кодексу комерційного обліку електричної енергії, позивач вказує, що саме довідкова інформація щодо обсягу спожитої електричної енергії оператора системи розподілу є належним та допустимим доказом у розумінні вимог ст. 76 та ст. 77 ГПК України, підтверджуючим фактичну кількість спожитої електричної енергії. Аналогічні правові позиції, як повідомляє позивач, зазначалися в постановах Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2021 по справі № 911/1282/20, по справі № 911/239/20 від 19.01.2021, по справі № 911/685/20 від 15.10.2021, по справі № 911/2700/20 від 01.03.2021, Центрального апеляційного господарського суду від 23.02.2021 по справі № 908/22099/20, Центрального апеляційного господарського суду від 11.02.2021 по справі № 908/685/20 та інших.
На переконання позивача, наведене ним спростовує доводи відповідача щодо заперечення факту постачання електричної енергії ТОВ «ООЕК» на об`єкти споживача ОСББ «Меркурій-2015», крім того, жодних належних та допустимих доказів на спростування інформації, викладеної в довідці ОСР щодо обсягу споживання об`єктами ОСББ «Меркурій-2015» у спірний період відповідачем не надано.
При цьому, сама лише незгода відповідача у відзиві на позов з обсягами, визначеними та відображеними в довідці оператором системи розподілу, на думку позивача, не може вважатись належним доказом на спростування обставин, викладених в довідці.
Інші заяви по суті до суду не надходили.

2. Процесуальні питання, вирішені судом.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2026 позовна заява вх. № 190/26 була передана на розгляд судді Цісельського О.В.
Між тим, 26.01.2026 відділом документально забезпечення (канцелярія) Господарського суду Одеської області було зареєстровано також клопотання ТОВ «ООЕК» (вх. № 2759/26), згідно якого позивач просив долучити до поданої ним позовної заяви копію платіжної інструкції № 34850 від 20.01.2026 про сплату судового збору в розмірі 5417,82 грн.
02.02.2026 ухвалою Господарського суду Одеської області прийнято позовну заяву (вх.№190/26 від 26.01.2026) до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/178/26. Справу № 916/178/26 постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ст.ст.247-252 ГПК України без виклику сторін.
16.02.2026 засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» було сформовано повідомлення № 105248 (вх. № 5602/26) про надання адвокату Філіпповій Е.Г. доступу до справи № 916/178/26 за допомого. Електронного кабінету користувача ЄСІТС.
17.02.2026 представником Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Меркурій-2015» подано до суду заяву (вх. № 5780/26) про продовження строку для подання відзиву, відповідно до якої відповідач просив продовжити йому строк для подання відзиву по справі, про що постановити відповідну ухвалу.
Того ж дня, від представника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Меркурій-2015» до суду надійшла заява (вх. № 5812/26 від 17.02.2026) про виправлення описки в заяві про продовження строку для подання відзиву у зв`язку із помилковим зазначенням у прохальній частині вказаної заяви невірного номеру справи.
18.02.2026 ухвалою Господарського суду Одеської області заява Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Меркурій-2015» (вх. № 5780/26 від 17.02.22026) про продовження строку для подання відзиву та заява (вх. № 5812/26 від 17.02.22026) про виправлення описки в заяві про продовження строку для подання відзиву по справі № 916/178/26 були повернуті заявнику без розгляду.
18.02.2026 від ОСББ «Меркурій-2015» до суду надійшло клопотання (вх.№6006/26), в якому відповідач просив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження з огляду на складність спору, необхідність дослідження рішень загальних зборів ОСББ «Меркурій-2015», значний обсяг доказів, первинних бухгалтерських документів, перевірку правильності нарахування заборгованості та можливість призначення судової економічної експертизи.
19.02.2026 представник ОСББ «Меркурій-2015» звернувся до суду із заявою (вх. № 6184/26), якою просив внести дані до додаткових відомостей про учасника справи для доступу до електронної справи № 916/178/26. Вказана заява була задоволена судом та 23.02.2026 представнику був наданий доступ до матеріалів електронної справи.
20.02.2026 представником ОСББ «Меркурій-2015» подано до суду заяву (вх. № 6230/26) про продовження строку для подання відзиву, згідно якої відповідач просив продовжити йому строк для подання відзиву по справі.
23.02.2026 ухвалою Господарського суду Одеської області задоволено клопотання Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Меркурій-2015» (вх. № 6006/26 від 18.02.2026) про розгляд справи № 916/178/26 за правилами загального позовного провадження, постановлено розглядати справу № 916/178/26 в порядку загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження по справі та призначено підготовче засідання суду на "17" березня 2026 року о 14:20 год.
09.03.2026 від ОСББ «Меркурій-2015» до суду надійшов відзив (вх. № 8366/26) на позовну заяву разом із відповідною заявою про поновлення пропущеного процесуального строку на його подання. Відзив судом був прийнятий до розгляду та долучений до матеріалів справи.
16.03.2026 відповідач звернувся до суду із заявою (вх. № 9217/26), якою просив відкласти судове засідання по справі на інший день у зв`язку з погіршенням стану здоров`я представника та направленням на медичний огляд.
17.03.2026 у підготовчому засіданні по справі № 916/178/26, у зв`язку з неявкою відповідача та з урахування заяви його представника, судом постановлено протокольну ухвалу про перерву до "16" квітня 2026 року о 10:20 год., про що відповідача було повідомлено відповідною ухвалою суду від 18.03.2026 в порядку ст. 120 ГПК України.
19.03.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» до суду надійшла відповідь (вх. № 9764/26) на відзив, яка судом була також прийнята до розгляду та долучена до матеріалів справи.
Підготовче засідання, призначене протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.03.2026 у справі № 916/178/26 на 16.04.2026 о 10:20 год., не відбулося у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Цісельського О.В. у період з 07.04.2026 по 23.04.2026 включно.
24.04.2026 ухвалою Господарського суду Одеської області продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі № 916/178/26 за ініціативою суду на 30 днів та підготовче засідання у справі № 916/178/26 призначено на "12" травня 2026 року об 11:00 год.
12.05.2026 у підготовчому засіданні по справі № 916178/26, після вирішення всіх питань, передбачених ст. 182 ГПК України, з`ясувавши думку присутніх представників сторін, судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 916/178/26 до судового розгляду по суті на "28" травня 2026 року о 14:20 год.
28.05.2026 у судовому засіданні по справі № 916/178/26, у зв`язку з неможливістю завершити розгляд справи в даному судовому засіданні та з метою надання можливості представникам підготуватися до судових дебатів, судом постановлено протокольну ухвалу про перерву до "25" червня 2026 року об 11:20 год.
16.06.2026 від відповідача надійшла до суду заява (вх. № 20929/26) про відкладення судового засідання по справі у зв`язку з перебуванням представника на лікарняному.
25.06.2026 представником ОСББ «Меркурій-2015» до суду була подана інформаційна довідка (вх. № 22139/26), в якій зазначено, що представник перебуває на лікарняному, проте бажає брати особисту участь у розгляді справи, у зв`язку з чим 16.06.2026 було подано заяву з проханням відкласти судове засідання по справі № 916/178/26.
25.06.2026, у зв`язку з неможливістю завершити розгляд справи в даному судовому засіданні та з метою надання можливості представнику відповідача бути присутнім під час розгляду справи, судом було постановлено протокольну ухвалу про перерву в судовому засіданні по справі № 916/178/26 до "30" червня 2026 року о 09:30 год., про що відповідача було повідомлено ухвалою суду від 25.06.2026, постановленою у відповідності до приписів ст. 120 ГПК України.
29.06.2026 представником відповідача надані до суду додаткові пояснення (вх. № 22559/26), які суд врахував як судові дебати, викладені у письмовій формі, та долучив до матеріалів справи.
Під час розгляду справи по суті представник ТОВ «ООЕК» у своїй вступній промові та судових дебатах заявлені позовні вимоги підтримав повністю, обґрунтовуючи свою позицію доводами та аргументами, викладеними у заявах по суті, та наданими суду доказами.
Представника відповідача – ОСББ «Меркурій-2015» під час розгляду справи по суті виступив із вступною промовою, проти позовних вимог заперечував та у судових дебатах просив суд у задоволені позову відмовити повністю, обґрунтовуючи свою позицію доводами та аргументами, викладеними у відзиві та усних поясненнях
Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, були б достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судових засідань тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо належного повідомлення всіх учасників справи, а також всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.
Щодо строку розгляду справи суд зауважує, що при здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених в ст. 2, 4 Господарського процесуального кодексу України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. 
Згідно практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення поняття розумний строк вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один і той самий строк для всіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства»).
Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому Європейський суд з прав людини в своїй практиці виходить із того, що розумність тривалості судового провадження необхідно оцінювати у світлі обставин конкретної справи, враховуючи критерії, вироблені судом. Такими критеріями є: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінка заявника; 3) поведінка державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі (Рішення «Бараона проти Португалії», 1987 рік, «Хосце проти Нідерландів», 1998 рік; «Бухкольц проти Німеччини», 1981 рік; «Бочан проти України», 2007 рік).
Конвенція на відміну від національного законодавства України не запроваджує чітких строків розгляду справи, проте посилання на строк містить ст. 6 Конвенції, яка постулює дефініцію розумного строку розгляду справи.
Судом враховано, що в умовах воєнного часу, суди України, продовжують працювати на територіях, де це є можливим, на підставі чого, з метою забезпечення розумного балансу між нормами статті 3 Конституції України, згідно з якою людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а також положеннями статті 2 Господарського процесуального кодексу України, які визначають завдання господарського судочинства, з урахуванням норм Закону України «Про правовий режим воєнного стану», приймаючи до уваги обставини даної справи та достатність часу, наданого всім учасникам справи для висловлення своєї правової позиції по даній справі, суд вважав за доцільне розглядати дану справу в межах розумного строку, створивши учасникам справи умови належного балансу безпеки та можливості ефективної реалізації їх процесуальних прав.
З урахуванням викладеного, за об`єктивних обставин розгляд даної позовної заяви був здійснений судом без невиправданих зволікань настільки швидко, наскільки це було можливим за вказаних умов, у межах розумного строку в контексті положень Господарського процесуального кодексу України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
В процесі розгляду справи подані учасниками справи клопотання та заяви були судом розглянуті та вирішені відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України, про що відзначено у протоколах підготовчих та судових засідань. 
Відповідно до ст.ст.209, 210 ГПК України судом були з`ясовані всі обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, а також безпосередньо досліджені всі докази, наявні в матеріалах справи та їм надана відповідна оцінка.
В судовому засіданні, 30.06.2026 господарським судом був завершений розгляд справи по суті, відповідно до ч.1 ст.219 ГПК України оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення 10.07.2026 об 11:00 год.
В судовому засіданні, 10.07.2026 господарським судом відповідно до ч.1 ст.240 ГПК України, в присутності представників сторін було проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) судове рішення.

3. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи.
Як свідчать матеріали справи, 20.08.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» (ТОВ «ООЕК», постачальник, позивач) та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Меркурій-2015» (ОСББ «Меркурій-2015», споживач, відповідач) укладений договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 04-028055-ПУП.
Цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам (далі – споживач) постачальником універсальних послуг (далі - постачальник) та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього договору, згідно із заявою-приєднання, яка є додатком № 1 до цього договору (п.1.1 договору).
Відповідно до п. 1.2 договору його умови розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів.
Відповідно до пункту 2.1 договору за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.
Постачальник купує електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватних домогосподарств, величина встановленої потужності яких не перевищує 30 кВт, за «зеленим» тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими приватними домогосподарствами на підставі укладеного між ним та побутовим споживачем договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством відповідно до додатку 2 до цього договору.
Пунктом 2.2 договору передбачено, що обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з оператором системи договору про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу/передачі електричної енергії. Побутовий споживач використовує електричну енергію виключно на власні побутові потреби. у тому числі для освітлення, живлення електроприладів тощо, що не включає професійну та/або господарську діяльність. Малі непобутові споживачі можуть використовувати електричну енергію для професійної, господарської, підприємницької та іншої діяльності.
За умовами п. 3.4 договору датою початку постачання електричної енергії споживачу є дата зазначена в заяві-приєднанні.
Пунктами 5.1., 5.2. договору визначено, що споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком № 3 до цього договору. Спосіб визначення ціни за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції постачальника.
Згідно п.п. 5.5., 5.7. договору ціна на електричну енергію встановлюється з дотриманням вимог, передбачених Законом України «Про ринок електричної енергії» і ПРРЕЕ. Сторони домовились про те, що ціна на електричну енергію, встановлена регулятором, повинна бути обов`язкова для сторін з дати її введення в дію. Ціна (тариф) на електричну енергію має зазначатися постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни.
Відповідно до пункту 5.8 договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.
Згідно пункту 5.9 договору розрахунки споживача за цим договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника. При цьому, споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу постачальника та в інший не заборонений чинним законодавством спосіб. Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на рахунок постачальника надійшла вся сума коштів. Спецрахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни.
Положеннями пункту 5.10 договору визначено, що оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.
Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо комерційної якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.
У п. 5.15. договору закріплено, що порядок звіряння фактичного обсягу спожитої електричної енергії на певну дату чи протягом відповідного періоду визначається відповідно до вказаної комерційної пропозиції, обраної споживачем.
За умовами п. 6.1 договору споживач має право, зокрема: безоплатно отримувати всю інформацію стосовно його прав та послуг, що надаються постачальником, та інформацію про ціну, порядок оплати за спожиту електричну енергію, а також іншу інформацію, що має надаватись постачальником відповідно до чинного законодавства та/або цього договору; безоплатно отримувати інформацію про обсяги та інші параметри власного споживання електричної енергії; звертатися до постачальника для вирішення будь-яких питань, пов`язаних з виконанням цього договору; вимагати від постачальника пояснень щодо отриманих рахунків і у випадку незгоди з порядком розрахунків або розрахованою сумою вимагати організації та проведення звіряння (за необхідності із залученням постачальника послуг комерційного обліку та/або оператора системи) розрахункових даних та/або оскаржувати їх в установленому цим договором та чинним законодавством порядку; на проведення звіряння фактичних розрахунків в установленому ПРРЕЕ порядку з підписанням відповідного акта.
Пунктом 6.2 договору, серед іншого, сторони погодили, що споживач зобов`язується забезпечити своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору.
Відповідно до п. 7.2 договору постачальник зобов`язується, зокрема: обчислювати і виставляти рахунки споживачу відповідно до вимог та у порядку, передбачених ПРРЕЕ та цим договором; надавати пояснення щодо виставлених рахунків і, у випадку незгоди споживача з порядком розрахунків або розрахованою сумою, організувати та провести звіряння (за необхідності із залученням постачальника послуг комерційного обліку та/або оператора системи) розрахункових даних та/або оскаржувати їх в установленому цим договором та чинним законодавством порядку; надавати споживачу інформацію про його права та обов`язки, ціни на електричну енергію, порядок оплати за спожиту електричну енергію, порядок зміни діючого постачальника та іншу інформацію, що вимагається цим договором та чинним законодавством, а також інформацію про ефективне споживання електричної енергії. Така інформація оприлюднюється на офіційному веб-сайті постачальника і безкоштовно надається споживачу на його запит.
Положеннями п.п. 11.1., 11.2. договору передбачено, що спори та розбіжності, що можуть виникнути із виконання умов цього договору, у разі якщо вони не будуть узгоджені шляхом переговорів між сторонами, можуть бути вирішені шляхом звернення споживача до Інформаційно-консультаційного центру по роботі із споживачами електричної енергії, що створюється постачальником, згідно з Положенням про Інформаційно-консультаційний центр по роботі із споживачами електричної енергії, затвердженим постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 12 березня 2009 року № 299, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 6 квітня 2009 року за № 308/16324 (зі змінами) (далі – Положення про ІКЦ). Під час вирішення спорів сторони мають керуватися порядком врегулювання спорів, встановленим цими ПРРЕЕ та Положенням про ІКЦ.
У разі недосягнення сторонами згоди шляхом проведення переговорів або у разі незгоди споживача із рішенням ІКЦ, або неотримання ним, у встановлені ПРРЕЕ та Положенням про ІКЦ строки, відповіді, споживач має право звернутися із заявою про вирішення спору до Регулятора чи його територіального підрозділу, та/або до енергетичного омбудсмена, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері нагляду (контролю) в галузі електроенергетики та Антимонопольного комітету України. Врегулювання спорів Регулятором чи його територіальним підрозділом здійснюється відповідно до затвердженого Регулятором порядку. Звернення споживача до Регулятора чи його територіального підрозділу не позбавляє сторони права щодо вирішення спору в судовому порядку.
У п. 13.1 договору сторони погодили, що цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набуває чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання. Умови цього договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем у заяві-приєднанні. Відповідно до п. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України сторони прийшли до взаємної згоди, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли з 09.07.2020 року.
Умовами п. 13.2. договору визначено, що станом на дату укладення цього договору заборгованість споживача перед постачальником складає 343383,60 грн, у тому числі ПДВ – 57230,60 грн.
Згідно з п.п. 13.8., 13.9 договору усі повідомлення за цим договором вважаються зробленими належним чином у разі, якщо повідомлення здійснені в письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, вручені кур`єром або особисто під підпис за зазначеними в цьому договорі адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділу зв`язку у якому обслуговується одержувач. Споживач зобов`язується у місячний строк повідомити постачальника про зміну будь-якої інформації та даних, зазначених, в заяві-приєднанні. Додатки до договору є невід`ємною його частиною.
Додатком 1 до договору № 04-028055-ПУП від 20.08.2020 є заява-приєднання ОСББ «Меркурій-2015» до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, підписана відповідачем 20.08.2020, у п.5 даних споживача якої встановлено, що найменування Оператора системи, з яким споживач уклав договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії - АТ «ДТЕК Одеські Електромережі». При цьому, визначений вид об`єкта – житловий будинок та зазначено, що початок постачання електричної енергії з 09.07.2020.
Позивачем додано також додаток до заяви-приєднання, в якому відображено адреси об`єктів споживача та ЕІС-коди точок комерційного обліку, а саме: 1) м. Одеса, вул. С. Палія, буд. 83, з ЕІС-кодом точки комерційного обліку - 62Z3061888334277; 2) м. Одеса, вул. С. Палія, буд. 83, з ЕІС-кодом точки комерційного обліку - 62Z2355875314127; 3) м. Одеса, вул. С. Палія, буд. 83, з ЕІС-кодом точки комерційного обліку - 62Z5828505705403; 4) м. Одеса, вул. С. Палія, буд. 83, з ЕІС-кодом точки комерційного обліку - 62Z8182052070728; 5) м. Одеса, вул. С. Палія, буд. 83/1, з ЕІС-кодом точки комерційного обліку - 62Z0751072081009; 6) м. Одеса, вул. С. Палія, буд. 83/1, з ЕІС-кодом точки комерційного обліку - 62Z2988995759060; 7) м. Одеса, вул. С. Палія, буд. 83/1, з ЕІС-кодом точки комерційного обліку - 62Z6694057782713; 8) м. Одеса, вул. С. Палія, буд. 83/1, з ЕІС-кодом точки комерційного обліку - 62Z8795229734460; 9) м. Одеса, вул. С. Палія, буд. 83/2, з ЕІС-кодом точки комерційного обліку - 62Z5623353255125; 10) м. Одеса, вул. С. Палія, буд. 83/2, з ЕІС-кодом точки комерційного обліку - 62Z4462308629492; 11) м. Одеса, вул. С. Палія, буд. 83/2, з ЕІС-кодом точки комерційного обліку - 62Z2981663237212; 12) м. Одеса, вул. С. Палія, буд. 83/2, з ЕІС-кодом точки комерційного обліку - 62Z3591972663254; 13) м. Одеса, вул. С. Палія, буд. 83/3, з ЕІС-кодом точки комерційного обліку - 62Z1495251236610; 14) м. Одеса, вул. С. Палія, буд. 83/3, з ЕІС-кодом точки комерційного обліку - 62Z9872391909186; 15) м. Одеса, вул. С. Палія, буд. 83/3, з ЕІС-кодом точки комерційного обліку - 62Z2079107928674; 16) м. Одеса, вул. С. Палія, буд. 83/3, з ЕІС-кодом точки комерційного обліку - 62Z0941793662197.
Додатком 3 до договору № 04-028055-ПУП від 20.08.2020 є комерційна пропозиція №1-УП (для індивідуальних побутових споживачів, колективних побутових споживачів), пунктом 1 якої визначено, що ціна (тариф) на електричну енергію визначається у встановленому регулятором порядку. Інформація про діючий тариф на послуги постачальника універсальних послуг за електричну енергію розміщується на офіційному веб-сайті http://www.ooek.od.ua та інформаційних стендах у центрах обслуговування споживачів постачальника не пізніше ніж за 20 днів до початку застосування тарифу. У разі зміни ціни (тарифу) на електричну енергію оплата заборгованості проводиться за цінами (тарифами), що діяли у період, за який сплачується борг. Споживач має право на вибір виду тарифу з урахуванням тарифних коефіцієнтів, які використовуються для визначення рівня ставок тарифів, диференційованих за періодами часу. Ставки тарифів, диференційованих за періодами часу, затверджуються постановою НКРЕКП та застосовуються виключно на період дії зазначеної постанови.
Відповідно до п. 2 комерційної пропозиції № 1-УП обсяги спожитої електричної енергії визначаються оператором за розрахунковий період, який становить один календарний місяць. Для колективного побутового споживача розрахунковим вважається період з 22 числа розрахункового періоду до такого ж числа наступного місяця. Розрахунковий період прирівнюється до календарного місяця.
Положеннями п. 3 комерційної пропозиції встановлено, що індивідуальний побутовий споживач здійснює оплату за спожиту електричну енергію протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунку, але не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника. Споживач має право здійснювати попередню оплату. Колективний побутовий споживач здійснює повну оплату вартості фактично спожитого обсягу електроенергії за розрахунковий період (місяць) на підставі виписаного рахунку постачальника, у строк не більше 5 робочих днів після закінчення розрахункового періоду, грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника.
У п. 5 комерційної пропозиції № 1-УП зазначено, що згідно ст. 625 ЦК України на суму заборгованості нараховуються інфляційні втрати та 3% річних від суми боргу за весь час прострочення.
Згідно з п. 9 комерційної пропозиції № 1-УП договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг набирає чинності з дати оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання споживачем заяви-приєднання до умов договору і укладається на строк до 31 грудня 2020 р., а в частині розрахунків договір діє до повного їх виконання. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов, але ні в якому разі не більше ніж на термін дії договору споживача про надання послуг розподілу (передачі) електричної енергії.
Положеннями розділу «Інше» комерційної пропозиції № 1-УП, зокрема, закріплено, що надання платіжного документа (рахунку) споживачу здійснюється будь-яким з наступних способів: у структурному підрозділі постачальника, через особистий кабінет; електронною поштою; поштовим зв`язком, іншим способом.
Матеріалах справи також містять додаток № 5 до договору № 04-028055-ПУП від 20.08.2020 «Відомості про розрахункові засоби обліку активної електричної енергії споживача» та субспоживача (у разі наявності), у якому щодо кожного ЕІС-коду зазначена інформація стосовно назви об`єкту, адреси об`єкту, дозволеної потужності, ступеню напруги приєднання, класу напруги, тарифної групи та режиму роботи.
Крім того, пунктом 2 додатку № 5 закріплено право постачальника отримувати від споживача оплату за поставлену електричну енергію та інші послуги згідно з умовами договору; отримувати відшкодування від споживача за оплачені послуги з розподілу/передачі, що були проведені постачальником оператору системи; контролювати правильність оформлення споживачем платіжних документів; у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі, або в платіжному документі не зазначено призначення платежу, ця сума погашає вимоги постачальника у наступній черговості: 1) у першу чергу сплачується заборгованість із найдавнішим строком виникнення; 2) у другу чергу сплачується поточна заборгованість.
При цьому, відповідно до п. 3 додатку № 5 споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами договору; за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору, письмового попередження (вимоги) постачальника про припинення або обмеження постачання електроенергії.
Вищевказаний договір № 04-028055-ПУП від 20.08.2020 разом із відповідними додатками до нього підписані повноважними представниками сторін та скріплені печатками контрагентів.
В матеріалах справи наявна довідка АТ «ДТЕК Одеські електромережі» про обсяги електричної енергії, які були розподілені оператором розподілу АТ «ДТЕК Одеські електромережі» у розрахунковому періоді березень 2024 року – жовтень 2025 року по споживачу ОСББ «Меркурій-2015», з якої вбачається, що відповідачем у вказаний період було спожито загалом 163641 кВт.год., з яких: у березні 2024 року – 17271 кВт.год.; у квітні 2024 року – 30877 кВт.год.; у травні 2024 року – 55113 кВт.год.; у червні 2024 року – 30998 кВт.год.; у червні 2024 року здійснено перерахунок за квітень 2024 року на 23200 кВт.год. (з позначкою «мінус»); у червні 2024 року здійснено перерахунок за травень 2024 року на 51508 кВт.год. (з позначкою «мінус»); у липні 2024 року – 978 кВт.год.; у липні 2024 року здійснено перерахунок за квітень 2024 року на 2800 кВт.год. (з позначкою «мінус»); у липні 2024 року здійснено перерахунок за червень 2024 року на 20762 кВт.год. (з позначкою «мінус»); у серпні 2024 року – 4329 кВт.год.; у вересні 2024 року – 5008 кВт.год.; у жовтні 2024 року – 7492 кВт.год.; у листопаді 2024 року – 21440 кВт.год.; у грудні 2024 року – 6872 кВт.год.; у січні 2025 року – 12098 кВт.год.; у лютому 2025 року – 4145 кВт.год.; у лютому 2025 року здійснено перерахунок за січень 2025 року на 852 кВт.год. (з позначкою «мінус»); у березні 2025 року – 11583 кВт.год.; у квітні 2025 року – 5277 кВт.год.; у травні 2025 року – 10132 кВт.год.; у червні 2025 року – 6675 кВт.год.; у липні 2025 року – 4391 кВт.год.; у липні 2025 року здійснено перерахунок за травень 2025 року на 3315 кВт.год. (з позначкою «мінус») та за червень 2025 року на 2349 кВт.год. (з позначкою «мінус»); у серпні 2025 року – 13988 кВт.год.; у вересні 2025 року – 5012 кВт.год.; у жовтні 2025 року – 14748 кВт.год.
На підставі означених даних ТОВ «ООЕК» було сформовано та направлено ОСББ «Меркурій-2015» засобами поштового зв`язку, що підтверджується списками згрупованих відправлень рекомендованих листів, наявними в матеріалах справи, рахунки за спожиту електричну енергію № 04-28055-ПУП/1 за відповідні розрахункові періоди, а саме: 
рахунок від 04.04.2024 на оплату вартості спожитої у березні 2024 року електричної енергії обсягом 17271 кВт*год та вартістю 45595,44 грн з ПДВ, із зазначенням, що до сплати з урахуванням заборгованості за попередні періоди підлягає 45595,44 грн;
рахунок від 07.05.2024 на оплату вартості спожитої у квітні 2024 року електричної енергії обсягом 30877 кВт*год та вартістю 81515,28 грн з ПДВ, із зазначенням, що до сплати з урахуванням заборгованості за попередні періоди підлягає 127110,12 грн;
рахунок від 07.06.2024 на оплату вартості спожитої у травні 2024 року електричної енергії обсягом 55113 кВт*год та вартістю 145498,32 грн з ПДВ, із зазначенням, що до сплати з урахуванням заборгованості за попередні періоди підлягає 252609,04 грн (рахунки за березень, квітень та травень 2024 року направлені відповідачу 11.06.2024 та вручені останньому 16.06.2024, про що додатково свідчать наявні у справі супровідний лист № 590/01-02-467/14 від 11.06.2024, фіскальний чек та відомості щодо перевірки статусу відстеження за №0600929814050);
рахунок від 05.07.2024 на оплату вартості спожитої у червні 2024 року електричної енергії та з урахуванням здійснених перерахунків обсягу спожитої у квітні та травні 2024 року електричної енергії загальним обсягом (-)43710 кВт*год на суму (мінус) 64651,68 грн з ПДВ, із зазначенням, що до сплати з урахуванням заборгованості за попередні періоди підлягає 187957,36 грн (рахунок за червень 2024 направлений відповідачу 10.07.2024 та вручений останньому 16.07.2024, про що свідчать наявні у справі супровідний лист № 590/01-02-578(6) від 10.07.2024, фіскальний чек та відомості щодо перевірки статусу відстеження за №0600940601328);
рахунок від 23.07.2024 на оплату вартості спожитої у липні 2024 року електричної енергії та з урахуванням здійснених перерахунків обсягу спожитої у квітні та червні 2024 року електричної енергії загальним обсягом (-)22584 кВт*год на суму (мінус) 92858,88 грн з ПДВ, із зазначенням, що до сплати з урахуванням заборгованості за попередні періоди підлягає 86339,76 грн;
рахунок від 22.08.2024 на оплату вартості спожитої у серпні 2024 року електричної енергії обсягом 4329 кВт*год та вартістю 18701,28 грн з ПДВ, із зазначенням, що до сплати з урахуванням заборгованості за попередні періоди підлягає 95699,04 грн (рахунки за липень та серпень 2024 року направлені відповідачу 11.09.2024 та вручені останньому 28.09.2024, про що додатково свідчать наявні у справі супровідний лист № 590/01-02-753(13) від 11.09.2024, фіскальний чек та відомості щодо перевірки статусу відстеження за №0600961274840);
рахунок від 23.09.2024 на оплату вартості спожитої у вересні 2024 року електричної енергії обсягом 5008 кВт*год та вартістю 21634,56 грн з ПДВ, із зазначенням, що до сплати з урахуванням заборгованості за попередні періоди підлягає 106887,84 грн (рахунок за вересень 2024 направлений відповідачу 10.10.2024 та вручений останньому 15.10.2024, про що свідчать наявні у справі супровідний лист № 590/01-02-871(5) від 10.10.2024, фіскальний чек та відомості щодо перевірки статусу відстеження за №0600971345060);
рахунок від 07.11.2024 на оплату вартості спожитої у жовтні 2024 року електричної енергії обсягом 7492 кВт*год та вартістю 32365,44 грн з ПДВ, із зазначенням, що до сплати з урахуванням заборгованості за попередні періоди підлягає 126358,08 грн (рахунок за жовтень 2024 направлений відповідачу 11.11.2024 та вручений останньому 17.11.2024, про що свідчать наявні у справі супровідний лист № 590/01-02-980(4) від 11.11.2024, фіскальний чек та відомості щодо перевірки статусу відстеження за №0600982164521);
рахунок від 18.11.2024 на оплату вартості спожитої у листопаді 2024 року електричної енергії обсягом 21440 кВт*год та вартістю 92620,80 грн з ПДВ, із зазначенням, що до сплати з урахуванням заборгованості за попередні періоди підлягає 206450,88 грн (рахунок за листопад 2024 направлений відповідачу 11.12.2024 та вручений останньому 18.12.2024, про що свідчать наявні у справі супровідний лист № 590/01-02-1113(11) від 11.12.2024, фіскальний чек та відомості щодо перевірки статусу відстеження за №0600992351206);
рахунок від 24.12.2024 на оплату вартості спожитої у грудні 2024 року електричної енергії обсягом 6872 кВт*год та вартістю 29687,04 грн з ПДВ, із зазначенням, що до сплати з урахуванням заборгованості за попередні періоди підлягає 225134,88 грн (рахунок за грудень 2024 направлений відповідачу 10.01.2025 та вручений останньому 14.01.2025, про що свідчать наявні у справі супровідний лист № 590/01-02-27(9) від 10.01.2025, фіскальний чек та відомості щодо перевірки статусу відстеження за №0601100852415);
рахунок від 15.01.2025 на оплату вартості спожитої у січні 2025 року електричної енергії обсягом 12098 кВт*год та вартістю 52263,36 грн з ПДВ, із зазначенням, що до сплати з урахуванням заборгованості за попередні періоди підлягає 265081,92 грн (рахунок за січень 2025 направлений відповідачу 11.02.2025 та вручений останньому 17.02.2025, про що свідчать наявні у справі супровідний лист № 590/01-02-143(3) від 11.02.2025, фіскальний чек та відомості щодо перевірки статусу відстеження за №0601111345060);
рахунок від 14.02.2025 на оплату вартості спожитої у лютому 2025 року електричної енергії та з урахуванням здійснених перерахунків обсягу спожитої у січні 2025 року електричної енергії загальним обсягом 3293 кВт*год на суму 14255,76 грн з ПДВ, із зазначенням, що до сплати з урахуванням заборгованості за попередні періоди підлягає 266693,28 грн (рахунок за лютий 2025 направлений відповідачу 13.03.2025 та вручений останньому 17.03.2025, про що свідчать наявні у справі супровідний лист № 590/01-02-247(22) від 13.03.2025, фіскальний чек та відомості щодо перевірки статусу відстеження за №0601123061156);
рахунок від 20.03.2025 на оплату вартості спожитої у березні 2025 року електричної енергії обсягом 11583 кВт*год та вартістю 50038,56 грн з ПДВ, із зазначенням, що до сплати з урахуванням заборгованості за попередні періоди підлягає 304022,40 грн (рахунок за березень 2025 направлений відповідачу 11.04.2025 та вручений останньому 14.04.2025, про що свідчать наявні у справі супровідний лист № 590/01-02-341(9) від 11.04.2025, фіскальний чек та відомості щодо перевірки статусу відстеження за №0601134506613);
рахунок від 11.04.2025 на оплату вартості спожитої у квітні 2025 року електричної енергії обсягом 5277 кВт*год та вартістю 22796,64 грн з ПДВ, із зазначенням, що до сплати з урахуванням заборгованості за попередні періоди підлягає 312999,36 грн (рахунок за квітень 2025 направлений відповідачу 13.05.2025, про що свідчать наявні у справі супровідний лист № 590/01-02-462(9) від 13.05.2025, фіскальний чек та список згрупованих відправлень, зокрема, за №0601145879691);
рахунок від 13.05.2025.2025 на оплату вартості спожитої у травні 2025 року електричної енергії обсягом 10132 кВт*год та вартістю 43770,24 грн з ПДВ, із зазначенням, що до сплати з урахуванням заборгованості за попередні періоди підлягає 345736,32 грн (рахунок за травень 2025 направлений відповідачу 11.06.2025 та вручений останньому 15.06.2025, про що свідчать наявні у справі супровідний лист № 590/01-02-549(9) від 11.06.2025, фіскальний чек та відомості щодо перевірки статусу відстеження за №0601157291665);
рахунок від 12.06.2025 на оплату вартості спожитої у червні 2025 року електричної енергії обсягом 6675 кВт*год та вартістю 28836,00 грн з ПДВ, із зазначенням, що до сплати з урахуванням заборгованості за попередні періоди підлягає 362165,28 грн (рахунок за червень 2025 направлений відповідачу 11.07.2025 та вручений останньому 16.07.2025, про що свідчать наявні у справі супровідний лист № 590/01-02-666(7) від 11.07.2025, фіскальний чек та відомості щодо перевірки статусу відстеження за №0601169515003);
рахунок від 14.07.2025 на оплату вартості спожитої у липні 2025 року електричної енергії та з урахуванням здійснених перерахунків обсягу спожитої у травні та червні 2025 року електричної енергії загальним обсягом (-)1273 кВт*год на суму (мінус) 5499,36 грн з ПДВ, із зазначенням, що до сплати з урахуванням заборгованості за попередні періоди підлягає 344388,48 грн (рахунок за липень 2025 направлений відповідачу 12.08.2025, проте не був вручений останньому та у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання повернутий одержувачу 04.09.2025, про що свідчать наявні у справі супровідний лист № 590/01-02-759(7) від 12.08.2025, фіскальний чек та відомості щодо перевірки статусу відстеження за №0601180783737);
рахунок від 13.08.2025 на оплату вартості спожитої у серпні 2025 року електричної енергії обсягом 13988 кВт*год та вартістю 60428,16 грн з ПДВ, із зазначенням, що до сплати з урахуванням заборгованості за попередні періоди підлягає 392128,80 грн (рахунок за серпень 2025 направлений відповідачу 16.09.2025 та вручений останньому 01.10.2025, про що свідчать наявні у справі супровідний лист № 590/01-02-856(7) від 16.09.2025, фіскальний чек та відомості щодо перевірки статусу відстеження за №0601192924204);
рахунок від 16.09.2025 на оплату вартості спожитої у вересні 2025 року електричної енергії обсягом 5012 кВт*год та вартістю 21651,84 грн з ПДВ, із зазначенням, що до сплати з урахуванням заборгованості за попередні періоди підлягає 401244,00 грн (рахунок за вересень 2025 направлений відповідачу 14.10.2025 та вручений останньому 18.10.2025, про що свідчать наявні у справі супровідний лист № 590/01-02-940(7) від 14.10.2025, фіскальний чек та відомості щодо перевірки статусу відстеження за №R067018274350).
При цьому у матеріалах справи відсутні докази, що підтверджували б незгоду та/або наявність зауважень зі сторони відповідача щодо обсягу чи загальної ціни електричної енергії, поставленої позивачем у спірний період.
Відповідно до представлених банківських виписок ОСББ «Меркурій-2015» перераховано ТОВ «ООЕК»: 08.05.2024 – 20000,00 грн із призначенням платежу «оплата за електроенергію, квітень 2024р., згідно договору № 04-28055-ПУП/1 від 20.08.2022р.»; 16.07.2024 – 8758,72 грн із призначенням платежу «оплата за електроенергію, червень 2024р., згідно договору № 04-28055-ПУП/1 від 20.08.2022р.»; 27.08.2024 – 9342,00 грн із призначенням платежу «оплата за електроенергію, липень-серпень 2024р., згідно договору № 04-28055-ПУП/1 від 20.08.2022р.»; 25.09.2024 – 10445,76 грн із призначенням платежу «оплата за електроенергію, вересень 2024р., згідно договору № 04-28055-ПУП/1 від 20.08.2022р.»; 30.10.2024 – 12895,20 грн із призначенням платежу «оплата за електроенергію, жовтень 2024р., згідно договору № 04-28055-ПУП/1 від 20.08.2022р.»; 05.11.2024 – 12528,00 грн із призначенням платежу «оплата за електроенергію, листопад 2024р., згідно договору № 04-28055-ПУП/1 від 20.08.2022р.»; 11.12.2024 – 11003,04 грн із призначенням платежу «оплата за електроенергію, грудень 2024р., згідно договору № 04-28055-ПУП/1 від 20.08.2022р.»; 07.01.2025 – 12316,32 грн із призначенням платежу «оплата за електроенергію, січень 2025р., згідно договору № 04-28055-ПУП/1 від 20.08.2022р.»; 07.02.2025 – 12614,40 грн із призначенням платежу «оплата за електроенергію, лютий 2025р., згідно договору № 04-28055-ПУП/1 від 20.08.2022р.»; 10.03.2025 – 12709,44 грн із призначенням платежу «оплата за електроенергію, березень 2025р., згідно договору № 04-28055-ПУП/1 від 20.08.2022р.»; 09.04.2025 – 13819,68 грн із призначенням платежу «оплата за електроенергію, квітень 2025р., згідно договору № 04-28055-ПУП/1 від 20.08.2022р.»; 06.05.2025 – 11033,28 грн із призначенням платежу «оплата за електроенергію, травень 2025р., згідно договору № 04-28055-ПУП/1 від 20.08.2022р.»; 09.06.2025 – 12407,04 грн із призначенням платежу «оплата за електроенергію, червень 2025р., згідно договору № 04-28055-ПУП/1 від 20.08.2022р.»; 08.07.2025 – 12277,44 грн із призначенням платежу «оплата за електроенергію, липень 2025р., згідно договору № 04-28055-ПУП/1 від 20.08.2022р.»; 05.08.2025 – 12687,84 грн, 05.09.2025 – 12536,64 грн, 06.10.2025 – 13471,23 грн із призначенням платежу «оплата за електроенергію, серпень 2025р., згідно договору № 04-28055-ПУП/1 від 20.08.2022р.»; 06.12.2025 – 8436,96 грн із призначенням платежу «оплата за електроенергію, грудень 2025р., згідно договору № 04-28055-ПУП від 20.08.2020р.».
На підтвердження здійснення відповідачем інших погашень за договором матеріали справи доказів не містять.
Відтак, судом встановлено, що залишок заборгованості відповідача за спожиту електричну енергію у період березня 2024 року – вересня 2025 року становить 379335,81 грн, що стало підставою для нарахування 3% річних та інфляційних втрат і звернення позивачем до суду із відповідною позовною заявою.

4. Норми права, з яких виходить господарський суд при ухваленні рішення.
Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.
Відповідно до ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з нормами статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).
Згідно з нормами статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У відповідності до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України: зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з частиною першою статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.
При цьому, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України).
Положеннями частини першої статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище регулює Закону України «Про ринок електричної енергії».
Комерційний облік електричної енергії - це сукупність процесів та процедур із забезпечення формування даних щодо обсягів виробленої, відпущеної, переданої, розподіленої, спожитої, імпортованої та експортованої електричної енергії у визначений проміжок часу з метою використання таких даних для здійснення розрахунків між учасниками ринку (п. 38 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії»).
Учасник ринку електричної енергії (далі - учасник ринку) - виробник, електропостачальник, трейдер, оператор системи передачі, оператор системи розподілу, оператор малої системи розподілу, оператор ринку, гарантований покупець, оператор установки зберігання енергії та споживач, які провадять свою діяльність на ринку електричної енергії в порядку, передбаченому цим Законом (п. 96 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії»).
Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про ринок електричної енергії», основні умови діяльності учасників ринку електричної енергії та взаємовідносин між ними визначаються нормативно-правовими актами, що регулюють впровадження цього Закону, зокрема, кодексом системи передачі, кодексом систем розподілу; правилами роздрібного ринку; іншими нормативно-правовими актами. Кодекс систем розподілу та правила роздрібного ринку затверджуються Регулятором.
За приписами ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 45 Закону України «Про ринок електричної енергії», розподіл електричної енергії здійснюється оператором системи розподілу. Діяльність з розподілу електричної енергії підлягає ліцензуванню відповідно до законодавства. Оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на недискримінаційних засадах відповідно до цього Закону, кодексу систем розподілу та інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.
Пунктом 8 ст. 46 цього ж закону передбачено, що оператор системи розподілу забезпечує комерційний облік відповідно до цього Закону, правил ринку та кодексу комерційного обліку, інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.
Приписами ч. 1-2 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.
Постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку. Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу.(ч.ч. 6, 7 статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії»).
Пункт 3 ч.1 ст.57 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначає, що електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів.
Відповідно до ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії.
Згідно з ч. 1 ст. 63 Закону «Про ринок електричної енергії» універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам. Постачальник універсальних послуг не може відмовити побутовому та/або малому непобутовому споживачу, який знаходиться на території здійснення його діяльності, в укладенні договору постачання електричної енергії. Постачальник універсальних послуг не може відмовити побутовому та/або малому непобутовому споживачу, який виробляє електричну енергію з альтернативних джерел енергії і знаходиться на території здійснення його діяльності, в укладенні договору купівлі-продажу електричної енергії за механізмом самовиробництва, за умови що між споживачем та таким постачальником уже укладений договір про постачання електричної енергії.
Роздрібний ринок функціонує для задоволення потреб споживачів у електричній енергії та пов`язаних з цим послуг. Учасниками роздрібного ринку електричної енергії є споживачі, електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачам (ч. 1 ст. 72 Закону України «Про ринок електричної енергії»).
Згідно ч. 2 ст. 72 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за відповідним договором постачання електричної енергії споживачу, укладеним відповідно до правил роздрібного ринку.
Відповідно до ч. 9 ст. 72 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач сплачує за поставлену йому електричну енергію та надані послуги згідно з умовами договорів, укладених відповідно до правил роздрібного ринку.
Розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на ринку електричної енергії, між учасниками цього ринку здійснюються в грошовій формі відповідно до укладених договорів у порядку, визначеному цим Законом, правилами ринку, правилами ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку (ч. 1 ст. 75 Закону України «Про ринок електричної енергії»).
Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018.
Так, п.1.2.7 Правил роздрібного ринку електричної енергії встановлено, що постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу (додаток 5 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку.
Згідно з п.1.2.8. ПРРЕЕ постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є публічним договором приєднання та зміст якого визначається постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до цих Правил), та укладається в установленому цими Правилами порядку. Постачальник універсальної послуги не може відмовити побутовому споживачу, малому непобутовому споживачу або іншому споживачу, який відповідно до законодавства має право на отримання універсальних послуг, електроустановки якого розташовані на території діяльності постачальника універсальної послуги, в укладенні такого договору за умови наявності у споживача чинного договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії.
За приписами п. 1.2.15 Правил роздрібного ринку електричної енергії укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку). На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.
Пунктом 2.3.11. Правил роздрібного ринку електричної енергії встановлено, що комерційний облік на роздрібному ринку електричної енергії організовується адміністратором комерційного обліку та здійснюється постачальниками послуг комерційного обліку відповідно до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», Кодексу комерційного обліку та цих Правил.
Пунктом 3.1.1 ПРРЕЕ передбачено, що постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником останньої надії. Ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника останньої надії визначаються у встановленому законодавством порядку.
Відповідно до п. 3.1.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії електропостачальник розміщує у відкритому доступі форму відповідного договору, який пропонується споживачам до укладення. До договору про постачання електричної енергії споживачу або договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відповідний електропостачальник має розробити з урахуванням вимог законодавства публічні комерційні пропозиції та розмістити їх на своїх офіційних веб-сайтах та на сайті Регулятора.
Згідно з п. 3.1.7 зазначених Правил договір між електропостачальником та споживачем укладається шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку.
Пунктом 3.1.8 ПРРЕЕ передбачено, договір про постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником і споживачем та передбачає постачання споживачу всього обсягу фактичного споживання електричної енергії за певним об`єктом у певний період часу одним електропостачальником відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції.
Відповідно до п. 4.1 ПРРЕЕ розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів.
Пунктом 4.3 Правил визначено, що дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.
Згідно з п. 4.12. ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується: протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем; протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.
Пунктом 4.13 ПРРЕЕ передбачено, що для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.
Згідно з п. 4.14. ПРРЕЕ платіжний документ (рахунок) формується електропостачальником за обсяг електричної енергії згідно з обраною комерційною пропозицією до договору про постачання електричної енергії споживачу. Платіжні документи (рахунки) надаються електропостачальниками споживачам безкоштовно. Платіжні документи (рахунки) на оплату надаються споживачам у відповідних структурних підрозділах електропостачальника, через персональну сторінку споживача на вебсайті електропостачальника або електронною поштою, факсимільним зв`язком, поштовим зв`язком, кур`єром чи іншими способами з використанням інформаційних технологій у системі електронного документообігу у порядку, передбаченому договором про постачання електричної енергії споживачу. Платіжний документ (рахунок) має надаватися споживачу в терміни та спосіб, визначені відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції або умов договору. Датою отримання платіжного документа вважається, зокрема, дата вручення, що підтверджується підписом одержувача (споживача або його уповноваженої особи). Вимоги щодо порядку та форми надання інформації в платіжних документах (рахунках) електропостачальника встановлені розділом ІХ цих Правил.
Положеннями п. 4.21 Правил роздрібного ринку електричної енергії визначено, що оплата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію має здійснюватись згідно зі строками, встановленими договором та сформованим відповідним учасником роздрібного ринку платіжним документом. Зазначені строки не можуть бути меншими за 5 днів з дня надання платіжного документа споживачу.
Відповідно до п. 4.24 ПРРЕЕ, у разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті призначення платежу посилань на період, за який здійснюється оплата або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані споживачем за електричну енергію, електропостачальник має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості цього споживача з найдавнішим терміном її виникнення.
Відповідно до п.п. 1 п. 5.2.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії електропостачальник має право, зокрема, на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів.
Згідно п.п. 2 п. 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії споживач електричної енергії зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
За положеннями п. 8.6.1 Кодексу комерційного обліку, що затверджений постановою НКРЕКП № 311 від 14.03.2018, зчитування показів з лічильників, встановлених у споживачів, може здійснюватися споживачем, а також оператором системи або ППКО (у ролі ОЗД) відповідно до цього Кодексу та умов договору.

5. Висновки господарського суду за результатами вирішення спору.
Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з укладенням договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, умови надання послуг з постачання електричної енергії та їх оплати, ціна та загальна вартість спожитої електричної енергії, наявність оплати, наявність заборгованості за отриману електричну енергію, наявність прострочення оплати та підстав для стягнення інфляційних втрат та 3% річних у заявлених до стягнення сумах.
Як слідує з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли між позивачем як постачальником та відповідачем як споживачем 09.07.2020 із укладенням договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 04-028055-ПУП від 20.08.2020, шляхом його підписання 20.08.2020 та підписання відповідних додатків та комерційної пропозиції № 1-УП (для індивідуальних побутових споживачів, колективних споживачів), згідно з умовами якого він встановлює порядок і умови постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальних послуг.
Відтак, на підставі договору № 04-028055-ПУП від 20.08.2020, який укладений відповідно до ЗУ «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018, між ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» та ОСББ «Меркурій-2015» виникли майново-господарські зобов`язання.
За такими зобов`язаннями позивач повинен постачати електричну енергію споживачу для забезпечення потреб його електроустановок, а відповідач зобов`язаний прийняти та сплатити вартість спожитої електричної енергії. Отже, правовідносини між сторонами у справі виникли на підставі договору про постачання електричної енергії. Слід відзначити, що двосторонній характер договору зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. 
Судом також встановлено, що у вказаному договорі сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов, встановлених законом для даного виду договорів, договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками підприємств, отже, з урахуванням презумпції правомірності правочину, такий договір є правомірним, укладеним та таким, що породжує у сторін права та обов`язки щодо його виконання відповідно до ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України, а в силу вимог ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами, і зобов`язання за ним мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.
При цьому суд зазначає, що згідно вимог ст. 204 Цивільного кодексу України укладений сторонами договір, як правочин є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом, і його недійсність не була визнана судом.
Як встановлено судом, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про відмову відповідача від вищевказаного договору та/або наявності у відповідача у спірному періоді правовідносин з постачання електричної енергії з іншим постачальником.
Також судом встановлено, що факт укладення договору підтверджується діями відповідача, які спрямовані на виконання його умов, зокрема, споживанням електричної енергії та частковою сплатою вартості спожитого обсягу електричної енергії.
Матеріалами справи підтверджено, що об`єкти енергоспоживання ОСББ «Меркурій-2015» підключені до мереж АТ «ДТЕК Одеські електромережі», яке виконує функції оператора системи розподілу на території Одеської області.
Враховуючи викладене, на теперішній час АТ «ДТЕК Одеські електромережі», як оператор системи розподілу відповідно до укладених із споживачами договорів про надання послуги з розподілу електричної енергії, виконує функції оператора даних комерційного обліку та повинне передавати учасникам ринку дані комерційного обліку в обсязі необхідному та достатньому для проведення ними розрахунків та виставлення рахунків своїм контрагентам.
Матеріалами справи підтверджено, що за розрахунковий період березня 2024 року – вересня 2025 року TOB «ООЕК» від АТ «ДТЕК Одеські електромережі», як постачальника послуг комерційного обліку, були отримані дані щодо фактичного споживання електричної енергії ОСББ «Меркурій-2015» за ці розрахункові періоди. Отже, наявні у справі відомості оператора системи розподілу АТ «ДТЕК Одеські електромережі», у розумінні вимог 76-77 ГПК України, є належними і допустимим доказами обсягів споживання відповідачем електричної енергії у березні 2024 року – вересні 2025 року. Саме на підставі цих відомостей позивачем визначено обсяг спожитої відповідачем електричної енергії у спірний період. 
При цьому, судом встановлено, що обсяги електричної енергії, які були розподілені оператором розподілу у спірному розрахунковому періоді, були повідомлені позивачу з урахування вже проведених коригувань обсягів споживання електричної енергії зі сторони АТ «ДТЕК Одеські електромережі» за квітень-червень 2024 року, січень, травень та червень 2025 року, коригування інших обсягів споживання електричної енергії АТ «ДТЕК Одеські електромережі» проведено не було, отже надані позивачу обсяги споживання електричної енергії за спірний період є дійсними та достовірними.
На підставі даних щодо обсягу спожитої електричної енергії за точками комерційного обліку відповідача позивачем було сформовано відповідні рахунки за вказані періоди. Зазначені вище рахунки були отримані відповідачем засобами поштового зв`язку.
Суд зазначає, що після отримання відповідачем рахунків на оплату за спірний період, відповідач заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунку на адресу позивача не надіслав, позаяк, матеріали справи протилежного не містять. Тобто, фактично погодився з кількістю спожитої електричної енергії та з сумами нарахованими позивачем до оплати за відповідні періоди. Також, відповідач не надав і суду жодних доказів, які б спростовували достовірність визначених позивачем обсягів спожитої відповідачем електричної енергії та підтверджували інший обсяг електроенергії.
При цьому відповідач не надав до суду доказів оскарження зазначених у довідці АТ «ДТЕК Одеські електромережі» відомостей, отже дані щодо споживання електричної енергії, надані АТ «ДТЕК Одеські електромережі» як оператором системи розподілу та постачальником послуг комерційного обліку, а також відомості, відображені в рахунках ТОВ «ООЕК», як постачальника електричної енергії, щодо обсягів електричної енергії, є належними та допустимими доказами. 
Отже, постачання позивачем відповідачу електроенергії та прийняття цієї електроенергії останнім є підставою виникнення у останнього зобов`язання оплатити спожиту електроенергією відповідно до умов договору та чинного законодавства шляхом здійснення оплати за фактичними показами засобів обліку електричної енергії згідно виставлених рахунків на оплату вартості спожитої активної електроенергії, копії яких поряд із довідкою про спожиті обсяги електричної енергії наявні в матеріалах справи.
При цьому, сторони за взаємною згодою у вищеозначеному договорі чітко встановили строки внесення відповідачем плати за спожиту у позивача електричну енергію. Так, відповідно до умов розділу 5 договору та п. 3 комерційної пропозиції № 1-УП визначений строк здійснення оплати споживачем за спожиту електроенергію протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника
В свою чергу, якщо споживачем проводиться оплата за спожиту електричну енергію та у призначенні відповідного платежу вказується посилання на період, за який ці кошти повинні зараховуватись, за надлишку коштів електропостачальник має право зарахувати останні в якості оплати заборгованості з найдавнішим терміном її виникнення. Оплати проведені боржником у спірному періоді зараховувались постачальником відповідно до наведених першим призначень. За надлишку коштів необхідних для визначених боржником періодів, кошти зараховувались в рахунок часткового погашення заборгованості з найдавнішим терміном її виникнення.
Відтак, судом було встановлено, що на виконання умов договору, протягом березня 2024 року – вересня 2025 року позивач поставив, а відповідач спожив електричну енергію у визначених сторонами обсягах на загальну суму 598618,80 грн, втім станом на момент пред`явлення позову не повністю сплатив позивачу вартість спожитої електричної енергії у строки, визначені договором. Отже, своє зобов`язання з оплати поставленої позивачем у спірному періоді електричної енергії відповідачем було виконано несвоєчасно та не в повному обсязі.
Судом встановлено, що у вказаний строк відповідач не здійснив повну оплату за спожиту електричну енергію за період з березня 2024 року по вересень 2025 року включно на підставі наявних рахунків, у зв`язку з чим у відповідача утворилася заборгованість за договором про постачання електричної енергії № 04-028055-ПУП від 20.08.2020 у розмірі 379335,81 грн, наявність якої відповідачем не спростована, та розмір якої не оспорений. Доказів вчасної та повної оплати за спожиту електричну енергію за період з березня 2024 року по вересень 2025 року включно ОСББ «Меркурій-2015» матеріали справи не містять.
Доводи відповідача, які фактично зводяться до його незгоди з обсягами спожитої електричної енергії Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Меркурій-2015» у спірний період, суд відхиляє з огляду на наступне.
До повноважень постачальника послуг комерційного обліку належить зняття показів засобів вимірювальної техніки (пп. 3 п. 3 ст. 58 Закону «Про ринок електричної енергії», п. 2.3.14 ПРРЕЕ).
Порядок надання показів з лічильників відповідним споживачами передбачений п. 8.6 Кодексу комерційного обліку електричної енергії окремо для побутових, колективних, непобутових споживачів тощо.
Відповідно, чинне законодавство передбачає, що зчитування показів лічильників, встановлених у споживачів, може здійснюватися споживачем, а також оператором системи або постачальником послуг комерційного обліку (ППКО) відповідно до Кодексу комерційного обліку електричної енергії та умов договору про постачання електричної енергії споживачу.
Як вже було зазначено вище, на підтвердження обсягів спожитої відповідачем електричної енергії позивачем до матеріалів справи залучено довідку оператора системи розподілу Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» про обсяги розподілення електроенергії у розрахунковому періоді березень 2024 року – жовтень 2025 року по споживачу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Меркурій-2015», визначені обсяги відповідачем жодним чином не спростовано.
Крім того, із законодавства випливає, що саме до повноважень АТ «ДТЕК Одеські електромережі» належить збір показів з лічильників щодо спожитої електроенергії, а також її наступна передача постачальнику електроенергії для здійснення розрахунків, з огляду на що у суду відсутні підстави для сумнівів у порушенні порядку збору/передачі таких даних за умови, що відповідач не надав доказів зворотного.
З огляду на вищенаведені положення норм чинного законодавства, суд зазначає, що позивач не здійснює функції з обліку електричної енергії та не визначає обсяги спожитої електричної енергії споживачами. В силу покладених на електропостачальника функцій та обов`язків позивач не здійснює фіксацію (зняття) показників електролічильників, не визначає обсяг проданої електричної енергії. Функції з обліку електричної енергії в даному випадку здійснює Акціонерне товариство «ДТЕК Одеські електромережі».
В свою чергу, жодних доказів, які б свідчили, що відповідач вчиняв будь-які дії щодо оскарження, як то передбачено пунктом 2.3.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії, показів розрахункових засобів обсягів спожитої електричної енергії, в матеріалах справи не міститься. Так, відповідач посилається на листування між ним, АТ «ДТЕК Одеські електромережі» та ТОВ «ООЕК» щодо отримання роз`яснень стосовно виставлених рахунків та обсягів споживання електроенергії, а також на обставини споживання електричної енергії трьома групами споживачів, однак жодних доказів на підтвердження наведених у відзиві тверджень ОСББ «Меркурій-2015» не надало. При цьому, у відзиві відповідача на позову наведений перелік додатків та відзначено, що, у зв`язку з великим об`ємом додатків, вони будуть надані до канцелярій суду, проте ані з відзивом на позовну заяву, ані надалі, протягом всього розгляду даної справи, відповідачем не було надано до матеріалів справи жодного доказу на підтвердження власних доводів.
Отже, питання щодо обсягів споживання електричної енергії може бути вирішено лише між споживачем та оператором системи розподілу в межах їх договірних правовідносин щодо розподілу електричної енергії. Адже, приймання від споживачів даних про показання розрахункових лічильників електричної енергії та врахування їх під час визначення обсягів споживання (розподілу) електричної енергії є виключною компетенцією АТ «ДТЕК Одеські електромережі» в силу положень законодавства, зокрема, підпункту 32 пункту 5.1.2 ПРРЕЕ.
Разом з цим, правомірність дій Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» не є предметом дослідження в рамках даного спору.
Розрахунок обсягів спожитої відповідачем електричної енергії у спірний період та, відповідно, її вартість, був складений позивачем на підставі наданих оператором системи розподілу АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» даних щодо обсягу спожитої ОСББ «Меркурій-2015» електричної енергії, ціни на електричну енергію у відповідності до тарифу, що діяв в спірний період, здійснених ОСББ «Меркурій-2015» оплат (у відповідності до зазначеної в призначеннях платежів інформації та положень ПРРЕЕ).
Інші доводи відповідача, викладені ним у відзиві на позовну заяву в частині невизнання позовних вимог, підлягають відхиленню, як такі, що не відповідають чинному законодавству, не ґрунтуються на належних доказах і спростовуються фактично встановленими судом обставинами та матеріалами справи.
З огляду на викладене, суд зазначає про безпідставність ухилення відповідача від оплати вартості електричної енергії, переданої йому позивачем у період з березня 2024 року по вересень 2025 року.
Отже, постачання позивачем відповідачу електроенергії та прийняття цієї електроенергії відповідачем є підставою виникнення у останнього зобов`язання оплатити спожиту електроенергією відповідно до умов договору та чинного законодавства шляхом здійснення оплати за фактичними показами засобів обліку електричної енергії згідно виставлених рахунків на оплату вартості спожитої активної електроенергії.
Відтак, залишок заборгованості відповідача за спожиту у період з березня 2024 року по вересень 2025 року електричну енергію наразі складає 379335,81 грн.
Наразі несплатою позивачу вищевказаної суми заборгованості за спожиту електроенергію відповідач порушив умови укладеного договору, що є недопустимим згідно ст. 525 Цивільного кодексу України.
Приймаючи до уваги те, що відповідачем не було надано належних доказів оплати за спожиту електричну енергію за період березня 2024 року - вересня 2025 року, на спірну суму коштів, суд погоджується з доводами позивача про існування у відповідача невиконаного зобов`язання з оплати поставленої електричної енергії.
Факт неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за умовами договору щодо повної оплати вартості отриманої електричної енергії, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, не спростовано з боку відповідача належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті 379335,81 грн основного боргу за отриману електричну енергію - є обґрунтованими та підтверджені відповідними доказами.
У зв`язку із тим, що бездіяльність відповідача у вигляді несплати коштів за фактично спожиту у спірному періоді електричну енергію суперечить вищевказаним нормам права та договору, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 379335,81 грн підлягають задоволенню судом.
Між тим, з огляду на те, що відповідач свої зобов`язання в частині своєчасної та повної оплати вартості спожитої електричної енергії не виконував у встановлений договором строк, то відповідно відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, що в свою чергу тягне за собою відповідні правові наслідки. 
При цьому невиконання зобов`язання або виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що мало місце у даному випадку (несвоєчасна сплата відповідачем вартості спожитої електричної енергії) згідно ст. 610 Цивільного кодексу України є порушенням зобов`язання, зокрема з боку відповідача.
Судом враховується, що з огляду на приписи статей 11, 509, 525, 526, 629 ЦК України, невиконання або неналежне виконання споживачем зобов`язання з оплати повної вартості поставленої позивачем та отриманої відповідачем за розрахунковий місяць електричної енергії, є порушенням виконання грошового зобов`язання і передбачає застосування правових наслідків порушення зобов`язання та настання відповідальності за порушення грошового зобов`язання, зокрема, згідно з приписами статей 611, 625 Цивільного кодексу України. 
Стаття 625 ЦК України входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.
Відтак у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України) виникає обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.
Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).
У постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19) Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень статті 625 Цивільного кодексу України, зробила висновок про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3% річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю.
Норми статті 625 ЦК України спрямовані в першу чергу на те, щоб через неправомірні дії боржника (прострочення) право власності кредитора не було порушене, оскільки внаслідок знецінення національної грошової одиниці купівельна спроможність коштів, які б кредитор міг одержати за належного виконання боржником своїх грошових зобов`язань, буде значно меншою, що має відповідно наслідком зменшення майнового блага кредитора.
Отже, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних та інфляційних втрат не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.
Велика Палата Верховного Суду також неодноразово зазначала, що у статті 625 Цивільного кодексу України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, від 31.10.2018 у справі № 161/12771/15-ц, від 19.06.2019 у справі № 646/14523/15-ц, від 18.03.2020 у справі № 711/4010/13, від 23.06.2020 у справі № 536/1841/15-ц, від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17, від 22.09.2020 у справі № 918/631/19, від 09.11.2021 у справі № 320/5115/17.
Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18).
Визначене частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України право стягнення інфляційних втрат і 3% річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити свої інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг) (така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.07.2023 у справі №910/15410/21, від 07.03.2023 у справі №910/17556/21, від 20.02.2023 у справі №910/15411/21).
Таким чином, заявляючи вимогу щодо сплати інфляційних втрат та 3% річних, позивач правомірно скористався наданим йому законодавством правом.
Три відсотки річних - це спосіб захисту майнового права і інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Наразі слід зазначити, що згідно положень ЦК проценти річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов`язань. Так, розмір таких процентів річних може бути визначений сторонами в договорі.
Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.
Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат.
Подібна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.01.2020 у справі № 924/532/19, від 29.04.2020 у справі №910/1193/19, від 18.06.2020 у справі №904/3491/19, від 01.10.2020 у справі №910/11820/18.
Враховуючи вищенаведене та порушення відповідачем термінів сплати вартості спожитої активної електроенергії за спірний період, суд вважає, що позивачем цілком правомірно нараховано 3% річних та інфляційні втрати. 
Дослідивши та перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми 3% річних та інфляційних втрат за прострочення оплати електроенергії, суд не може погодиться із його обґрунтованістю, оскільки, як було встановлено судом, АТ «ДТЕК Одеські електромережі» у червні та липні 2024 року було здійснено коригування обсягів споживання відповідача за квітень, травень та червень 2024 року, у лютому 2024 року було здійснено коригування обсягів споживання відповідача за січень 2025 року, а у липні 2025 року відкориговані обсяги споживання за травень 2025 року. 
Відтак, суд вважає неправомірним нарахування 3% річних та інфляційних втрат через порушення грошового зобов`язання щодо оплати вартості спожитої електричної енергії за період квітня та травня 2024 року, а також травня та червня 2025 року на всю суму заборгованості, визначену у відповідних рахунках, та у межах періодів прострочення, що визначені позивачем у розрахунку, зокрема до 11.08.2025, з огляду на те, що вже у момент виставлення позивачем відповідних рахунків у червні 2024 року, липні 2024 року та липні 2025 року, йому було відомо про здійснений АТ «ДТЕК Одеські електромережі» перерахунок обсягів споживання, який було враховано позивачем. Відтак, суд вважає правомірним обмежити період, за який слід нараховувати 3% річних та інфляційні втрати у зв`язку з простроченням сплати вартості спожитої у квітні-травні 2024 року та травні-червні 2025 року, датою виставлених позивачем рахунків у червні та липні 2024 року і липні 2025 року з урахуванням здійснених коригувань обсягу фактичного споживання та вартості спожитої електричної енергії у вказані розрахункові періоди.
Судом встановлено, що за квітень 2024 року правомірною є сума трьох відсотків річних у розмірі 50,42 грн, нарахована на суму заборгованості 61515,28 грн за загальний період з 25.06.2024 по 04.07.2024 (05.07.2024 позивачем у відповідному рахунку за червень 2024 року самостійно відкориговано суму заборгованості за розрахунковий період квітня 2024 року на (мінус) 61248,00 грн). 
В свою чергу, за травень 2024 року правомірною є сума трьох відсотків річних у розмірі 119,26 грн, нарахована на суму заборгованості 145498,32 грн за загальний період з 25.06.2024 по 04.07.2024 (05.07.2024 позивачем у відповідному рахунку за червень 2024 року самостійно відкориговано суму заборгованості за розрахунковий період травня 2024 року на (мінус) 135981,12 грн грн), та сума трьох відсотків річних у розмірі 14,82 грн, нарахована на залишок заборгованості в сумі 9517,20 грн за загальний період з 05.07.2024 по 23.07.2024 (з урахуванням виставленого позивачем рахунку за липень 2024 року від 23.07.2024).
Також, виходячи з коригувань обсягів та вартості спожитої відповідачем електроенергії, визначених позивачем у рахунку липень 2025 року від 14.07.2025, за травень 2025 року правомірною є сума трьох відсотків річних у загальному розмірі 97,71 грн, нарахована на суму заборгованості 32736,96 грн за загальний період з 24.06.2025 по 13.07.2025 та на суму заборгованості 18416,16 грн за загальний період з 14.07.2024 по 11.08.2025, а за червень 2025 року правомірною є сума трьох відсотків річних у загальному розмірі 9,81 грн, нарахована на суму заборгованості 6281,28 грн за загальний період з 24.07.2025 по 11.08.2025. При цьому, у визначених судом періодах відсутні втрати від інфляції. Решта розрахунку 3% річних та інфляційних втрат судом не наводиться, оскільки виконаний правильно.
Відтак, здійснивши перерахунок вказаних сум, з урахуванням наведених рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції, враховуючи встановлені обставини порушення грошового зобов`язання, момент виникнення права вимоги, та приймаючи до уваги визначений судом період нарахування, застосувавши межі періодів, що визначені позивачем у розрахунку, судом задовольняються вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 5140,20 грн 3% річних та інфляційні втрати у розмірі 17377,60 грн.
У частині третій статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно із статтею 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Допустимість доказів за статтею 77 ГПК України полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи забороні використання деяких із них для підтвердження конкретних обставин справи.
Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (стаття 78 ГПК України).
Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Обов`язок з доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.
Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний
Відповідні висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц та постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 30.06.2022 у справі № 927/774/20.
За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Наведена норма зобов`язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, які необхідні для правильного вирішення спору.
Стандарт «вірогідності доказів» не нівелює обов`язок суду щодо оцінки доказів в порядку приписів статті 86 ГПК України з урахуванням надання оцінки допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Таким чином, з`ясування фактичних обставин справи має здійснюватися судом із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених у статті 86 ГПК України, щодо відсутності у доказів заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому. Близька за змістом правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 02.02.2021 у справі № 908/2846/19, від 27.05.2021 у справі № 910/702/17, від 17.11.2021 у справі № 910/2605/20.
В процесі розгляду справи судом було прийнято, досліджено та надано оцінку всім доводам позивача, надано можливість сторонам обґрунтувати свої правові позиції щодо позову. Відповідачем належних доказів, які б спростовували наявність заборгованості у визначеному розмірі, згідно приписів ст.ст. 74, 76-77 ГПК України, суду не надано та у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано.
З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що у даному випадку мало місце порушення договірних зобов`язань з боку ОСББ «Меркурій-2015» щодо повної та своєчасної оплати вартості електричної енергії, спожитої у спірний період березня 2024 року - вересня 2025 року, а позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, є частково правомірними, обґрунтованими, підтвердженими документально та нормами матеріального права та такими, що підлягають частковому задоволенню.
Статтею 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти, як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994р.; пункт 29).
Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
З огляду на встановлені обставини, всі інші доводи та міркування сторін не мають вирішального впливу на результат вирішення спору, тому з урахуванням принципу процесуальної економії не потребують детальної відповіді суду. З урахуванням висновків, до яких дійшов суд при вирішенні даного спору, суду не вбачається за необхідне надавати правову оцінку кожному із доводів наведених учасниками судового процесу, оскільки їх оцінка не може мати наслідком спростування висновків, до яких дійшов господарський суд під час вирішення даного спору.
На підставі повного, всебічного та безпосереднього дослідження наявних в матеріалах справи доказів в сукупності з урахуванням всіх обставин справи, що входять до предмету доказування у цій справі та стосуються кваліфікації спірних відносин, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, враховуючи, що відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно вимогам закону, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, оскільки судом не виявлено на підставі наявних доказів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, а відповідач не надав суду доказів, які б підтверджували сплату спірної заборгованості, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заявленої заборгованості частково правомірними, законними та обґрунтованими, такими, що не спростовані відповідачем, а отже такими, що підлягають частковому задоволенню.
Згідно із частиною першою статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 4822,24 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 13, 76, 79, 86, 129, 202, 231, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -
ВИРІШИВ:

1. Позов – задовольнити частково.
2. Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Меркурій-2015» (Дніпропетровська дорога, № 83, м. Одеса, 65123, код ЄДРПОУ 40157232) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» (65007, м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, № 88, код ЄДРПОУ 42114410) заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 379 335 (триста сімдесят дев`ять тисяч триста тридцять п`ять) грн 81 коп, 3% річних в розмірі 5 140 (п`ять тисяч сто сорок) грн 20 коп, інфляційні втрати в розмірі 17 377 (сімнадцять тисяч триста сімдесят сім) грн 60 коп та судовий збір в розмірі 4 822 (чотири тисячі вісімсот двадцять дві) грн 24 коп.
3. В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.241 ГПК України.
Наказ видати відповідно до ст.327 ГПК України.
Повне рішення складено 13 липня 2026 р.

Суддя О.В. Цісельський