ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2026 року | справа № 380/21346/24

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Андрусів У.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення в частині,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Львівській області), у якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 20.09.2024 №40209/13-01-24-14/ НОМЕР_1 в частині нарахування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну оплату єдиного внеску в сумі 41100,98 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 20.09.2024 начальником Городоцького відділу податків і зборів фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Львівській області прийнято рішення №40209/13-01-24-14/ НОМЕР_1 , яким за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску за період з 10.02.2018 по 19.01.2024 нараховано штраф у розмірі 3655,36 грн та пеню у розмірі 37455,62 грн. Стверджує, що 09.01.2024 ним сплачено на рахунок ГУ ДПС у Львівській області єдиний внесок у розмірі 18300 грн, проте під час розрахунку контролюючий орган не врахував вимоги чинного законодавства щодо незастосування штрафних санкцій та ненарахування пені у період карантину та дії воєнного стану на території України. Покликається на те, що нормами розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464 штрафні санкції за порушення, вчинені у період з 01.03.2020 по останній календарний день місяця, в якому завершується дія карантину, не застосовуються, а пеня за цей період не нараховується, а нарахована - підлягає списанню; аналогічне правило встановлене і на період дії воєнного стану з 24.02.2022 по 31.07.2023. Вважаючи податкове повідомлення-рішення протиправним у частині нарахування штрафу та пені, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою судді від 21.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
08.11.2024 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву із викладом заперечень щодо наведених позивачем обставин і правових підстав позову. Свою позицію мотивує тим, що на підставі ч.10 та п.2 ч.11 ст.25 Закону №2464 винесено рішення №40209/13-01-24-14/3049828799 від 20.09.2024 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску, оскільки суму недоїмки зі сплати єдиного внеску позивачем сплачено несвоєчасно. Стверджує, що розрахунок штрафних санкцій та пені здійснено на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, а сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у встановлені строки, є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Зазначає, що правопорушення вчинено позивачем починаючи з 10.02.2018, тобто у період, що не охоплюється нормами пункту 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України та положеннями Закону №2464, а тому мораторій на накладення пені та штрафних санкцій на такі порушення не поширюється. На переконання відповідача, контролюючі органи вправі нараховувати штрафні санкції та пеню за порушення, вчинені платниками у період до 01.03.2020 та починаючи з 01.08.2023. Просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Частиною 5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) унормовано, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Оскільки відсутнє клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на які сторони покликаються як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 перебував на обліку в контролюючому органі як платник єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
За даними інформаційної системи контролюючого органу за позивачем обліковувалася недоїмка зі сплати єдиного внеску, що виникла внаслідок несвоєчасного нарахування та сплати єдиного внеску за 2018-2019 роки за такими зобов`язаннями: у сумі 8448,00 грн зі строком сплати 09.02.2018; у сумі 2457,18 грн зі строком сплати 19.04.2018; у сумі 2457,18 грн зі строком сплати 19.07.2018; у сумі 2457,18 грн зі строком сплати 19.10.2018; у сумі 2457,18 грн зі строком сплати 21.01.2019.
09.01.2024 позивачем сплачено на рахунок ГУ ДПС у Львівській області єдиний внесок у розмірі 18300 грн, що підтверджується квитанцією про сплату, за наслідками чого недоїмку зі сплати єдиного внеску погашено.
20.09.2024 начальником Городоцького відділу податків і зборів фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Львівській області на підставі ч.10 та п.2 ч.11 ст.25 Закону №2464 прийнято рішення №40209/13-01-24-14/3049828799 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 3655,36 грн та нараховано пеню у розмірі 37445,62 грн, а всього на суму 41100,98 грн.
Зі змісту розрахунку штрафної санкції згідно рішення №40209/13-01-24-14/3049828799, який є додатком до цього рішення, суд установив, що пеню нараховано за кожним із зобов`язань окремо за весь період прострочення: за зобов`язанням зі строком сплати 09.02.2018 (сума недоїмки 8448,00 грн) - за 2160 днів прострочення з 10.02.2018 по 09.01.2024 у сумі 18247,68 грн; за зобов`язанням зі строком сплати 19.04.2018 (сума недоїмки 2457,18 грн) - за 2091 день прострочення з 20.04.2018 по 09.01.2024 у сумі 5137,96 грн; за зобов`язанням зі строком сплати 19.07.2018 (сума недоїмки 2457,18 грн) - за 2000 днів прострочення з 20.07.2018 по 09.01.2024 у сумі 4914,36 грн; за зобов`язанням зі строком сплати 19.10.2018 (сума недоїмки 2457,18 грн) - за 1908 днів прострочення з 20.10.2018 по 09.01.2024 у сумі 4688,30 грн; за зобов`язанням зі строком сплати 21.01.2019 (сума недоїмки 2457,18 грн) - за 1814 днів прострочення з 22.01.2019 по 09.01.2024 у сумі 4457,32 грн.
Отже, зі змісту розрахунку вбачається, що пеню нараховано безперервно з дати виникнення прострочення за кожним зобов`язанням до дати фактичної сплати недоїмки 09.01.2024, тобто у тому числі за періоди дії карантину та воєнного стану.
Не погодившись із податковим повідомленням-рішенням від 20.09.2024 №40209/13-01-24-14/3049828799 у частині нарахування штрафних санкцій та пені, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з нарахуванням контролюючим органом пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску без урахування періодів, у які згідно із законом пеня не нараховується, а нарахована за такі періоди підлягає списанню.
Надаючи правову оцінку цим правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд застосовує такі норми чинного законодавства та робить висновки по суті спору.
Частиною 2 ст.19 Конституції України унормовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464).
Згідно з п.1 ч.2 ст.6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Відповідно до п.2 ч.11 ст.25 Закону №2464 за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
За приписами ч.10 ст.25 Закону №2464 на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
Частиною 13 ст.25 Закону №2464 передбачено, що нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.
Отже, наведеними нормами встановлено загальне правило, за яким несвоєчасна сплата єдиного внеску має наслідком застосування до платника штрафу та нарахування пені за кожний день прострочення. Водночас розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464 встановлює винятки з цього правила на періоди дії карантину та воєнного стану.
Так, розділом VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464 встановлено, що тимчасово штрафні санкції, визначені частиною одинадцятою статті 25 цього Закону, не застосовуються за порушення, вчинені у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19. Крім того, протягом періоду з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, платникам єдиного внеску не нараховується пеня, а нарахована пеня за ці періоди підлягає списанню.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19.
Крім того, згідно з пунктами 9-21 та 9-22 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464 тимчасово, за порушення, вчинені у період з початку дії воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, до 01 серпня 2023 року, штрафні санкції, визначені частиною одинадцятою статті 25 цього Закону, не застосовуються, а платникам єдиного внеску не нараховується пеня, а нарахована пеня за цей період підлягає списанню.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що законодавцем установлено періоди, протягом яких за порушення строків сплати єдиного внеску пеня не нараховується, а нарахована за ці періоди пеня підлягає списанню, а саме: період з 01.03.2020 по 30.06.2023 (дія карантину) та період з 24.02.2022 по 31.07.2023 (дія воєнного стану). Оскільки ці періоди частково збігаються, у сукупності вони становлять безперервний період з 01.03.2020 по 31.07.2023 тривалістю 1248 днів. Ці норми є нормами прямої дії та не ставлять ненарахування пені у залежність від дати, коли розпочалося прострочення сплати єдиного внеску; визначальним є те, що відповідні дні прострочення припадають на встановлені законом періоди.
Суд відхиляє посилання відповідача на те, що правопорушення вчинено позивачем починаючи з 10.02.2018, у зв`язку із чим мораторій на нарахування пені на нього не поширюється. Наведені вище норми розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464 пов`язують ненарахування пені не з датою початку прострочення, а з періодом, за який нараховується пеня. Оскільки пеня є санкцією, що нараховується за кожний день прострочення платежу окремо (частини 10, 13 статті 25 Закону №2464), то за ті дні прострочення, які припадають на періоди дії карантину та воєнного стану, пеня нараховуватися не може, а вже нарахована за такі періоди пеня підлягає списанню, незалежно від того, коли саме розпочалося прострочення.
Правильність такого підходу підтверджується сталою практикою Верховного Суду. Верховний Суд у постанові від 23.07.2024 у справі №240/25642/22 сформулював висновок про те, що норми, які встановлюють мораторій на нарахування пені протягом дії карантину, спрямовані на звільнення платника від відповідальності за прострочення, що припадає на відповідний період, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.
Оскільки прострочення сплати за кожним із п`яти зобов`язань позивача розпочалося до 01.03.2020 і тривало після 31.07.2023, весь мораторний період тривалістю 1248 днів (з 01.03.2020 по 31.07.2023) припадає на період нарахування пені за кожним із цих зобов`язань. За правилом, визначеним ч. 9 ст.25 Закону №2464 (0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення), пеня, нарахована за мораторний період, становить: за зобов`язанням у сумі 8448,00 грн - 10543,10 грн (8448,00 грн х 0,1 % х 1248 днів); за кожним із чотирьох зобов`язань у сумі 2457,18 грн - по 3066,56 грн (2457,18 грн х 0,1 % х 1248 днів). Таким чином, загальний розмір пені, нарахованої за мораторний період, становить 22809,34 грн (10543,10 грн + 3066,56 грн х 4).
За наведеного правового регулювання та встановлених обставин справи суд доходить висновку, що податкове повідомлення-рішення від 20.09.2024 №40209/13-01-24-14/3049828799 у частині нарахування пені за мораторний період з 01.03.2020 до 31.07.2023 у сумі 22809,34 грн прийнято відповідачем без урахування вимог розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464, а тому в цій частині є протиправним та підлягає скасуванню.
Доводи відповідача про зворотнє зводяться до нічим не підтверджених припущень і не спростовують висновків суду.
Посилання відповідача на роз`яснення Державної податкової служби України щодо застосування штрафних санкцій та пені за порушення обов`язків платниками єдиного внеску є безпідставним, оскільки такі роз`яснення не є актами нормативного характеру, а їх зміст не може змінювати чи обмежувати дію норм Закону №2464, який регулює спірні правовідносини.
Разом з тим суд зазначає, що штрафні санкції у розмірі 3655,36 грн застосовано до позивача за несвоєчасну сплату єдиного внеску за порушення, вчинені у 2018-2019 роках, тобто у період до 01.03.2020, на який дія мораторію, встановленого розділом VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464, не поширюється. З огляду на наведене підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.09.2024 №40209/13-01-24-14/3049828799 у частині застосування штрафних санкцій у сумі 3655,36 грн немає, а тому в задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити.
Так само немає підстав для скасування пені, нарахованої за дні прострочення, що не охоплюються мораторним періодом, а саме за період з першого дня прострочення за кожним зобов`язанням до 29.02.2020 включно та за період з 01.08.2023 по 09.01.2024 включно. За наведеним вище розрахунком розмір такої пені становить 14636,28 грн (37445,62 грн - 22809,34 грн). Нарахування пені за ці дні здійснено відповідачем правомірно, а тому в задоволенні позовних вимог у частині її скасування також слід відмовити.
Будь-яких інших обставин, які б вимагали детальної відповіді або спростування, сторонами у заявах по суті справи не зазначено та з матеріалів справи судом не встановлено.
Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч.1 ст.245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з урахуванням встановленого КАС України обов`язку доведення правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, суд доходить висновку, що податкове повідомлення-рішення від 20.09.2024 №40209/13-01-24-14/3049828799 є протиправним у частині нарахування пені за мораторний період з 01.03.2020 по 31.07.2023 у сумі 22809,34 грн, у зв`язку із чим у цій частині його слід скасувати, а в решті позовних вимог - відмовити. Відтак адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується таким.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно з ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Частиною 3 ст.139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
За подання цього позову позивач сплатив судовий збір у сумі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції №47170397 від 16.10.2024.
Оскільки з оскаржуваної суми 41100,98 грн судом визнано протиправним нарахування 22809,34 грн, що становить 55,50 відсотка заявлених позовних вимог, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 672,22 грн.
Керуючись ст.2, 6, 8-10, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 262, 295 КАС України, суд
у х в а л и в:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення в частині задовольнити частково.
2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 20.09.2024 №40209/13-01-24-14/3049828799 у частині нарахування пені за несплату (несвоєчасну сплату) єдиного внеску за період з 01.03.2020 по 31.07.2023 у сумі 22809,34 грн.
3. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 672 (шістсот сімдесят дві) гривні 22 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач - Головне управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: вул. Стрийська, буд.35, м. Львів, 79026; ЄДРПОУ 43968090).

Суддя | Андрусів Уляна Богданівна