ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

11.08.2026 | м. Суми | Справа № 920/812/26

Господарський суд Сумської області у складі:
судді Резніченко О.Ю.,
розглянув без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “ДЕБТ ФОРС” (вул. Княжий Затон, буд. 9, прим. 369, офіс 1, м. Київ, 02095, код ЄДРПОУ 43577608)
до відповідача: Смирнової Наталії Павлівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 
про стягнення 120 045,28 грн

Стислий виклад позицій сторін по справі. 
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованості за договором №011/12779/476299 від 06.11.2018 в сумі 120 045 грн 28 коп., з яких: 84 229 грн 88 коп. заборгованість за тілом кредиту, 19 288 грн 99 коп. – заборгованість за процентами, 3274 грн 58 коп. - 3% річних, 13251 грн 83 коп. – інфляційні збитки. Також просить стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу.
Позов обгрунтовано тим, що відповідачка в порушення умов договору від 06.11.2018 № 011/12779/476299, укладеного із АТ «Райффайзен Банк» та ФОП Смирновою Н.П., своєчасно не повернула кредитні кошти. У 2023 році право вимоги за зазначеним кредитним договором перейшло до позивача – ТОВ “ДЕБТ ФОРС” – згідно із договором від 30.05.2023 №30-05/23 про відступлення права вимоги.
Відповідачка відзив на позов не подала. Ухвала про відкриття провадження у справі направлялась ухвали на адресу, зазначену у позові, та підтверджену у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.77-78).
Ухвала суду була повернута з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (трекінг відстеження, а.с.97). Тому, відповідно до п.5 ч.6 ст.242 ГПК України ухвала є врученою відповідачці.
Згідно із ч. 9 ст. 165 ГПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Рух справи, процесуальні дії, які вчинялись судом.
Ухвалою господарського суду Сумської області від 26.06.2026 у справі №920/812/26 позовну заяву №14390104 (вх. №2953 від 22.06.2026) було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
06.07.2026 від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків (вх. №3599 від 06.07.2026) та виправлену позовну заяву (вх.№3600 від 06.07.2026).
Відповідно до ухвали суду від 09.07.2026 було відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. 
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 
Щодо правового статусу відповідача.
Пункт 1 частими 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України закріплює, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких с фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи — підприємці.
У пунктах 4.17. - 4.23. постанови від 13.02.2019 по справі № 910/8729/18 Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що відповідно до статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.
Визначення господарської діяльності міститься у ч. 1 ст. 2 Закону України «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб», згідно якої під господарською діяльністю розуміється діяльність у сфері суспільного виробництва, спрямована на виробництво та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом. Під некомерційною господарською діяльністю розуміється господарська діяльність, що здійснюється без мети одержання прибутку.
Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 2 Закону України «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб» суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законом.
За положеннями статті 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.
Відповідно до статті 52 Цивільного кодексу України фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.
За змістом статей 51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України, частини восьмої статті 4 Закону України від 15 травня 2003 року N 755-ІV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" у випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.
Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підприємницьку діяльність ФОП Смирнової Наталії Павлівни припинено 13.04.2021. 
Отже, відповідно до вказаних змін, з 15.12.2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалась зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.
Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17, а також у постанові Верховного суду від 27.02.2019 у справі № 724/38/18.
Як вбачається з матеріалів справи, спір у даній справі виник щодо неналежного виконання ФОП Смирновою Наталією Павлівною умов кредитного договору.
Таким чином, правовідносини сторін виникли з виконання правочину у господарській діяльності.
Щодо цього питання, Верховний Суд в постанові по справі № 910/8729/18 від 13.02.2019 року роз`яснив, що з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.
Отже, враховуючи вищезазначене, спір у даній справі розглядається за правилами господарського судочинства.
06.11.2018 між Акціонерним товариством «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та ФОП Смирнова Наталія Павлівна (далі - позичальник та/або відповідач) укладено Договір № 011/12779/476299 (далі - Договір).
Відповідно до Умов Кредитного договору:
- Банк зобов`язаний надати Клієнту Кредит в сумі згідно ліміту 75000,00 грн, максимальний кредитний ліміт складає 250000,00 грн. (п.1.1).
- Строк Кредиту - 24 місяці (ів) з 06.11.2018 (дата надання кредиту) по 06.11.2020 (Дата повного погашення Кредиту) (п.п.1.2-1.3).
Банк надав Позичальнику грошові кошти відповідно до умов передбачених цим договором, а Позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк зазначений вище та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 29,90 % (п.2.1).
Ознайомившись з Паспортом кредиту та підписавши його Відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних мною умов кредитування. Підтвердив отримання ним всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього, в тому числі в разі невиконання ним зобов`язань за таким договором.
Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за Договором, надавши Позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договору, що підтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви (а.с.56-60).
Згідно з умовами Договору Позичальник зобов`язаний у встановлений Договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені Договором.
Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Договором.
20.09.2019 було укладено договір № 114/2-19-Б відповідно до якого Акціонерне товариство «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №011/12779/476299.
15.02.2023 було укладено договір № 15-02/23 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КАМПСІС ФІНАНС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №011/12779/476299.
30.05.2023 було укладено договір № 30-05/23 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «КАМПСІС ФІНАНС» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 011/12779/476299.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Згідно із ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Позивач додав до позову докази, які засвідчують права, що йому були передані за вищезазначеним договором (а.с.32-33, 65-69).
Відповідно до умов договору від 30.05.2023 позивач є новим кредитором, а ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» первісним кредитором.
Згідно із п.2.1 договору від 30.05.2023, за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, надалі за текстом - Боржники, зазначених у Додатках №1 та № 3 до цього Договору (надалі також - Реєстр Боржників), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за Договорами позики (Кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Первісному кредитору за Права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим Договором.
Права вимоги, що є предметом цього Договору належить Первісному кредитору на підставі: Договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 16-01/2023 від 16.01.2023 року, що укладений між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС»; Договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 02-02/2023 від 02.02.2023 року, що укладений між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС»; Договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 08-02/2023 від 08.02.2023 року, що укладений між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС»; Договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 15-02/2023 від 15.02,2023 року, що укладений між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС»; Договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 09-03/2023 від 09.03.2023 року, що укладений між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС».
Згідно із реєстром боржників (додаток №1) до договору від 30.05.2023 під номером 71 зазначено боржника – ОСОБА_1 , загальна сума заборгованості 120 045,28 грн.
Таким чином, ТОВ «ДЕБТ ФОРС» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 011/12779/476299.
Законодавство, що підлягає застосуванню. Висновки суду.
За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Ч.1 ст. 638 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі, відповідно до статті 1055 Цивільного кодексу України.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Ч. 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Частиною другою статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Позивач у межах установленого згідно п.1.1 кредитного договору ліміту надавав відповідачці кредитні кошти. Факт надання коштів підтверджується довідкою про рух коштів та розрахунком (а.с.61).
Станом на 12.12.2019 залишок заборгованості відповідачки за кредитним договором склав 85411,14 грн. Доказів сплати суми боргу та аргументованих заперечень проти вимог позивача, відповідачкою не подано. Тому з огляду на подані докази на вищезазначені приписи ЦК України вважає вимоги позивача в частині стягнення основного боргу обгрунтованими.
Також позивач просить стягнути проценти у розмірі 19 288,99 грн, нараховані на дату відступлення права вимоги за період з 12.12.2019 по 07.11.2020 (розрахунок а.с.63).
Відповідно до п.2.1. кредитного договору розмір процентів розраховується на основі фіксованої процентної ставки – 29,99% річних.
Загальний розмір нарахованих за період з 12.12.2019 по 07.11.2020 процентів складає 24088,99 грн, відповідачкою було сплачено 4800,00 грн, тому розмір заборгованості складає 19288,99 грн.
Доказів сплати заборгованості з процентів відповідачкою суду не подано, тому суд вважає вимоги позивача у цій частині обгрунтованими.
Крім цього, позивач просить стягнути 13251,83 грн за період листопад 2020-лютий 2022 інфляційні збитків та 3274,58 грн - 3% річних за період з 08.11.2020 по 23.02.2022, обгрунтоваючи свої свої вимоги положеннями ст. 625 ЦК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивач подав суду розрахунок (а.с.63), який перевірено судом.
Суд вважає вимоги позивача у цій частині також обгрунтованими.
Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви в повному обсязі.
Розподіл судових витрат між сторонам.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Враховуючи те, що судом позовні вимоги позивача до відповідача задоволені повністю, то на відповідача покладаються витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 2662 грн 40 коп.
Керуючись ст. ст.123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд
В И Р І Ш И В :
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “ДЕБТ ФОРС” до відповідача: ОСОБА_1  про стягнення 120 045,28 грн - задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ДЕБТ ФОРС” (вул. Княжий Затон, буд. 9, прим. 369, офіс 1, м. Київ, 02095, код ЄДРПОУ 43577608; рахунок НОМЕР_2 , АТ «ОТП БАНК», код 300528) 84 229 грн 88 коп. заборгованості за тілом кредиту, 19 288 грн 99 коп. заборгованості за процентами, 3274 грн 58 коп. 3% річних, 13251 грн 83 коп. інфляційних збитків, 2662 грн 40 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати Товариству з обмеженою відповідальністю “ДЕБТ ФОРС” наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13.08.2026.

Суддя | О.Ю. Резніченко