ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

09 вересня 2026 року | м. Ужгород | № 260/35/26
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луцовича М.М., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Виконувача обов`язків керівника Тячівської окружної прокуратури (вул. Незалежності, буд. 27, м. Тячів, Тячівський р-н, Закарпатська обл., 90500, код ЄДРПОУ 02909967) в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Закарпатській області (вул. Швабська, буд. 14, м. Ужгород, Закарпатська обл., 80008, код ЄДРПОУ 38015668) до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (вул. Руставелі Шота, буд. 9А, м. Київ, 01001, код ЄДРПОУ 44768034) в особі Філії «Карпатський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (вул. Собранецька, буд. 156, Закарпатська область, 88017, код ЄДРПОУ 45554542) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії -

В С Т А Н О В И В:

Виконувач обов`язків керівника Тячівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Закарпатській області звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», в якому просить: визнати протиправною бездіяльність Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» щодо невжиття належних заходів із винесення в натурі (на місцевості) меж ботанічного заказника загальнодержавного значення «Урочища «Странзул», «Задня» і «Кедрин», шляхом замовлення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та зобов`язати останню вжити заходів до розроблення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж ботанічного заказника загальнодержавного значення «Урочища «Странзул», «Задня» і «Кедрин» загальною площею 510,0 га, його погодження та затвердження.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що визначення меж ботанічного заказника загальнодержавного значення «Урочища «Странзул», «Задня» і «Кедрин» може проводитися лише на підставі проєкту землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду, а відомості про встановлені межі мають бути внесені до Державного земельного кадастру. На державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі Філії «Карпатський лісовий офіс» ДСП «Ліси України», як на постійного лісокористувача у зазначених правовідносинах, який є відповідачем, покладено обов`язок із вчинення дій по організації розробки проєкту землеустрою щодо організації і встановлення меж території природно-заповідного фонду, а саме: ботанічного заказника загальнодержавного значення «Урочища «Странзул», «Задня» і «Кедрин», визначення та закріплення на місцевості її меж. Однак, зазначені обов`язки відповідачем не виконуються, проєкт землеустрою щодо організації і встановлення меж території природно-заповідного фонду ботанічного заказника загальнодержавного значення «Урочища «Странзул», «Задня» і «Кедрин» загальною площею 510,0 га, не розроблено, її межі не визначені та не закріплені в натурі (на місцевості), не встановлено і обмежень у використанні земельної ділянки лісового фонду, в межах якої знаходиться заповідний об`єкт. 
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 січня 2026 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому заперечує щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування відзиву вказує на безпідставність тверджень прокурора про можливе нераціональне використання спірного об`єкта природно-заповідного фонду, оскільки такий передано під охорону та дотримання встановленого режиму. Вважає, що на відповідача, як на землекористувача, покладено лише зобов`язання щодо забезпечення режиму охорони та збереження території у межах ботанічного заказника загальнодержавного значення «Урочища «Странзул», «Задня» і «Кедрин». В свою чергу, Філія виконує свої обов`язки щодо здійснення охорони територій та об`єктів природно-заповідного фонду. В свою чергу обов`язки щодо закріплення меж такої пам`ятки природи в натурі на відповідача не покладено. Питання організації та здійснення землеустрою об`єктів природно-заповідного фонду це компетенція органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, а не землекористувачів, які є суб`єктами господарювання.
Позивач подав відповідь на відзив, в якій з доводами відповідача не погоджується. Так, зазначає, що в обґрунтування своїх доводів відповідач посилається на Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-210498802020 від 24.12.2020, сформована земельна ділянка, що розташована на території Лопухівської сільської ради Тячівського району, якій присвоєно кадастровий номер 2124484400:10:001:0001, площею 1325,0000 га, та Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-3200461802023 від 28.03.2023, сформована земельна ділянка, що розташована на території Усть-Чорнянської селищної ради Тячівського району, якій присвоєно кадастровий номер 2124486100:03:001:0019, площею 6342,0000 га. На згаданих сформованих земельних ділянках лісогосподарського призначення, які перебувають у постійному користуванні ДП «Ліси України», розташований ботанічний заказник загальнодержавного значення «Урочища «Странзул», «Задня» і «Кедрин» загальною площею 510,0 га. Разом з тим, дані аргументи не спростовують доводи позовної заяви, оскільки вищевказані земельні ділянки не є предметом даного судового розгляду. Натомість, предметом позову є інші земельна ділянка, з іншою площею, а саме 510,0 га, межі якої не визначені ні в натурі, ні відповідними просторовими координатами, а отже, інформації про яку з відповідним кадастровим номером не має і в Державному земельному кадастрі. На спірній земельній ділянці розташований об`єкт природно-заповідного фонду - ботанічний заказник загальнодержавного значення «Урочища «Странзул», «Задня» і «Кедрин», оголошено Постановою Ради Міністрів УРСР від 03 серпня 1978 року № 383, загальною площею 510,0 га за рахунок земель Усть-Чорнянського лісокомбінату Мінліспрому УРСР.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України, з врахуванням положень ст. 263 КАС України.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. 
Судом встановлено, що на території, яка перебуває у віданні філії «Карпатський лісовий офіс» ДСГП «Ліси України» розташований об`єкт природно-заповідного фонду - ботанічний заказник загальнодержавного значення «Урочища «Странзул», «Задня» і «Кедрин», оголошено Постановою Ради Міністрів УРСР від 03 серпня 1978 року № 383, загальною площею 510,0 га за рахунок земель Усть-Чорнянського лісокомбінату Мінліспрому УРСР.
Відповідно до Положення про ботанічний заказник загальнодержавного значення «Урочища «Странзул», «Задня» і «Кедрин», затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 15.10.2002 № 396 (у редакції наказу Мінприроди від 16.10.2012 № 566, далі Положення), Заказник загальною площею 510 розташований на території Тячівського району Закарпатської області у кварталі 2 виділи 10, 11 Плайського лісництва державного підприємства «Брустурянське лісомисливське господарство» (на площі 10 га) та у кварталі 6 виділи 1-27, 35; у кварталі 29 виділи 30, 35-44; у кварталі 30 виділи 9-27; у кварталі 31 виділи 1-22; у кварталі 32 виділи 4, 12, 13, 33-37 Брадульського лісництва державного підприємства «Мокрянське лісомисливське господарство» (на площі 500 га). 
Відповідно до зазначеного Положення, ботанічний заказник загальнодержавного значення входить до складу природо - заповідного фонду України і охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення і використання.
Землекористувач земельної ділянки, у межах якої розташований Заказник, у своїй діяльності керується Конституцією України, Законом України «Про природно-заповідний фонд України», іншими законодавчими i нормативно-правовими актами та цим Положенням, забезпечує і несе відповідальність за належний стан території Заказника та додержання встановленого режиму території (п. 1.6 Положення). 
Межі Заказника встановлюються в натурі, оформляються відповідними державними знаками та інформаційними матеріалами, наносяться на відповідні планово-картографічні матеріали, відображаються у формах державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форма № 6-зем) та землевпорядній документації відповідно до законодавства, обов`язково враховуються при здійсненні землеустрою, розроблені містобудівної документації, проектних матеріалів щодо планування території на регіональному рівні, а також при реконструкції та розвитку прилеглих територій (п. 1.7 Положення).
Забезпечення режиму території земельних ділянок у межах Заказника здійснюється Землекористувачами. На Землекористувачів у межах Заказника оформляються охоронні зобов`язання щодо додержання встановленого режиму території. (п. п. 3.4-3.5 Положення).
Відповідно до охоронного зобов`язання від 16.05.2012, виданого начальником державного управління охорони навколишнього природного середовища в Закарпатській області, ДП «Брустурянсье ЛМГ» як землекористувач зобов`язався забезпечувати режим охорони та збереження «Урочища Кедрин», що входить до складу ботанічного заказника 4 загальнодержавного значення «Урочища «Странзул», «Задня» і «Кедрин» в межах території Тячівського району, ДП «Брустурянсье ЛМГ», Плайське лісництво, квартал 2 виділи 10, 11 загальною площею 10,0 га, без вилучення від землекористувача. Також вказаними охоронним зобов`язанням на останнього покладені обов`язки щодо збереження винесених у натурі меж та нанесення їх на планово-картографічний матеріал із встановленням інформаційних щитів і знаків.
Також відповідно до охоронного зобов`язання виданого начальником державного управління охорони навколишнього природного середовища в Закарпатській області, ДП «Мокрянське ЛМГ» як землекористувач зобов`язався забезпечувати режим охорони та збереження у природному стані недоторканих ділянок у Карпатах, де під пологом ялицево-ялинових пралісів зростає плаун- баранець, занесений до Червоної книги України, що знаходиться на території частини ботанічного заказника загальнодержавного значення «Урочища «Странзул», «Задня» і «Кедрин» в межах території Тячівського району, ДП «Мокрянське ЛМГ», Брадульське лісництво, квартал 6 виділи 1-27, квартал 29, виділи 30, 35-44, квартал 30, виділи 9-27, квартал 31, виділи 1-22, квартал 32, виділи 4, 12, 13, 33-37 загальною площею 500,0 га, без вилучення від землекористувача. Також вказаними охоронним зобов`язанням на останнього покладені обов`язки щодо збереження винесених у натурі меж та нанесення їх на планово-картографічний матеріал із встановленням інформаційних щитів і знаків.
На підставі наказу державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» від 09.09.2024 №1526 створено філію «Карпатський лісовий офіс» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України». 
Наказом ДП «Ліси України» від 31.12.2024 №2340 «Про затвердження передавальних актів філій, що координуються Карпатським лісовим офісом», затверджено передавальні акти (в т.ч. філій «Брустурянське лісомисливське господарство», «Мокрянське лісомисливське господарство») активів та пасивів на балансових та позабалансових рахунках, матеріалів лісовпорядкування та документів, які підтверджують речові права на земельні ділянки, нерухоме майно та інше.
Листом № 9747-25 від 11.11.2025 Філії «Карпатський лісовий офіс» ДСГП «Ліси України» окружну прокуратуру повідомлено, що остання не замовляла роботи щодо виготовлення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду - ботанічного заказника загальнодержавного значення «Урочища «Странзул», «Задня» «Кедрин» Плайського та Брадульського лісництв.
Згідно відповіді Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України від 12.11.2025 № 6004-07/77356 встановлено, що в Мінекономіки відсутня інформації про розроблення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території Заказника. 
Відповідно до інформації Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 07.11.2025 №10-7-031-5550/2-25 в Головному управлінні відсутня інформація стосовно розроблення землевпорядної документації та закріплення меж в натурі (на місцевості) об`єкта природно- заповідного фонду загальнодержавного значення - ботанічного заказника загальнодержавного значення «Урочища «Странзул», «Задня» і «Кедрин». 
Згідно відповіді від 05.11.2025 Департамент екології та природніх ресурсів Закарпатської ОДА повідомив, що у Департамента відсутня інформації про розроблення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території Заказника.
Вважаючи протиправною бездіяльність ДП «Ліси України» в особі Філії «Карпатський лісовий офіс», яка полягає у незабезпеченні проведення робіт із винесення меж ботанічного заказника загальнодержавного значення «Урочища «Странзул», «Задня» і «Кедрин», закріплення їх в натурі, прокурор звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до положень статті 43 Земельного кодексу України (далі – ЗК України), землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
До земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва) (стаття 44 ЗК України).
Вищезазначене кореспондується з положеннями Закону України «Про природно-заповідний фонд України» від 16.06.1992 №2456-XII (далі – Закон України № 2456-XII).
Згідно із статтею 7 Закону України № 2456-XII межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
Статтею 53 частиною 6 Закону України № 2456-XII визначено, що території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов`язання.
Власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів, оголошених заказником, беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження (стаття 26 частина 3 Закону України № 2456-XII).
Окрім того, відповідно до положень статті 60 частини 2 Закону України № 2456-XII, охорона територій та об`єктів природно-заповідного фонду інших категорій покладається на підприємства, установи та організації, у віданні яких вони перебувають.
Згідно із статтею 79-1 частиною 1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про землеустрій», землеустрій забезпечує встановлення і закріплення на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, меж земельних ділянок власників і землекористувачів.
Статтею 20 Закону України «Про землеустрій» визначено, що землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності, в тому числі, в разі розробки документації із землеустрою щодо організації раціонального використання та охорони земель; встановлення в натурі (на місцевості) меж земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельні сервітути).
Підставою для здійснення землеустрою, відповідно до статті 22 Закону України «Про землеустрій», є рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою, укладені договори між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою, судові рішення.
Згідно зі статтею 25 Закону України «Про землеустрій», одним із видів документації із землеустрою є проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів.
Замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі, а також інші юридичні та фізичні особи (стаття 26 Закону України «Про землеустрій»). 
Статтею 47 частиною 1 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду розробляються з метою: а) збереження природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу; б) створення місць для організованого лікування та оздоровлення людей, масового відпочинку і туризму; в) створення приміських зелених зон, збереження і використання об`єктів культурної спадщини; г) проведення науково-дослідних робіт; ґ) встановлення меж водоохоронних зон та прибережних захисних смуг; д) визначення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон та інших обмежень у використанні земель, встановлених законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, а також інформування про такі обмеження землевласників, землекористувачів, інших фізичних та юридичних осіб.
Відповідно до статті 47 частини 2 Закону України «Про землеустрій», проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів визначають місце розташування і розміри земельних ділянок, власників земельних ділянок, землекористувачів, у тому числі орендарів, межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого (округи і зони санітарної (гірничо-санітарної) охорони), рекреаційного та історико-культурного (охоронні зони) призначення, водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів, а також встановлюють режим використання та охорони їх територій.
Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються на підставі укладених договорів між замовниками документації із землеустрою та її розробниками.
Межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон встановлюються і по суходолу, і по водному простору.
Рішення про затвердження проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон одночасно є рішенням про встановлення меж таких територій.
Відомості про межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, межі обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів вносяться до Державного земельного кадастру.
З огляду на вказане, природоохоронне законодавство України передбачає ідентифікацію територій природно-заповідного фонду, в тому числі шляхом встановлення в натурі їх меж, для чого в обов`язковому порядку розробляються проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду.
Встановлення меж територій природно-заповідного фонду є одним з обов`язкових за законом заходів із землеустрою, який забезпечує закріплення на місцевості меж цих територій з метою їх раціонального використання та охорони.
Вказане узгоджується з правовою позицію Верховного Суду, висловленою в постановах від 29 листопада 2024 року у справі №260/1681/23 та від 28 серпня 2025 року у справі №600/3379/23-а.
Законодавчими нормами на землекористувачів земельних ділянок об`єктів природно-заповідного фонду покладено обов`язок забезпечувати охорону та збереження територій таких об`єктів. 
Судом встановлено, що ДП «Ліси України» в особі Філії «Карпатський лісовий офіс», було передано під охорону та дотримання встановленого режиму об`єкт природно-заповідного фонду місцевого значення - ботанічний заказник загальнодержавного значення «Урочища «Странзул», «Задня» і «Кедрин» загальною площею 510,0 га. Тому, враховуючи вищезазначені законодавчі норми, суд вважає, що саме на відповідача покладено обов`язок із вчинення дій по організації і встановленні меж території такого природно-заповідного об`єкта, визначення та закріплення на місцевості його меж.
Разом з тим, в спірних правовідносинах ДП «Ліси України» в особі Філії «Карпатський лісовий офіс» взятих на себе зобов`язань не виконало, заходів для оформлення землевпорядної документації пам`ятки природи та визначення меж такої в натурі (на місцевості) не вчинило.
Крім того, аналіз Положення про Заказник свідчить про те, що ботанічний заказник загальнодержавного значення «Урочища «Странзул», «Задня» і «Кедрин», є національним надбанням загальнодержавного значення, входить до складу природно-заповідного фонду України і має особливості щодо охорони і використання. 
За приписами статті 16 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» на території природних заповідників забороняється будь-яка господарська та інша діяльність, що суперечить цільовому призначенню заповідника, порушує природний розвиток процесів та явищ або створює загрозу шкідливого впливу на його природні комплекси та об`єкти, а саме:
- будівництво споруд, шляхів, лінійних та інших об`єктів транспорту і зв`язку, не пов`язаних з діяльністю природних заповідників, розведення вогнищ, влаштування місць відпочинку населення, стоянка транспорту, а також проїзд і прохід сторонніх осіб, прогін свійських тварин, пересування механічних транспортних засобів, за винятком шляхів загального користування, лісосплав, проліт літаків та вертольотів нижче 2000 метрів над землею, подолання літаками звукового бар`єру над територією заповідника та інші види штучного шумового впливу, що перевищують установлені нормативи;
- геологорозвідувальні роботи, розробка корисних копалин, порушення грунтового покриву та гідрологічного і гідрохімічного режимів, руйнування геологічних відслонень, застосування хімічних засобів, усі види лісокористування, а також заготівля кормових трав, лікарських та інших рослин, квітів, насіння, очерету, випасання худоби, вилов і знищення диких тварин, порушення умов їх оселення, гніздування, інші види користування рослинним і тваринним світом, що призводять до порушення природних комплексів; 
- мисливство, рибальство, лісокультурні роботи, рубка дуплястих дерев, всі види екскурсій, крім пішохідних, біотехнічні заходи, сінокосіння механізованими засобами, туризм, інтродукція нових видів тварин і рослин, проведення заходів з метою збільшення чисельності окремих видів тварин понад допустиму науково обгрунтовану ємність угідь, збирання колекційних та інших матеріалів, крім матеріалів, необхідних для виконання наукових досліджень.
Згідно з положеннями статті 26 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» на територіях заказників забороняються рубки головного користування, суцільні, прохідні, лісовідновні та поступові рубки, видалення захаращеності, а також полювання та інша діяльність, що суперечить цілям і завданням, передбаченим положенням про заказник.
Як зазначалося вище, на землекористувача у межах заказника оформлялись охоронні зобов`язання щодо додержання встановленого режиму території (далі - охоронне зобов`язання). 
Відповідно до пункту 1.3. Інструкції щодо оформлення охоронних зобов`язань на території та об`єкти природно-заповідного фонду, затвердженої наказом Міністерства екології та природних ресурсів України 25.02.2013 № 65 (далі - Інструкція № 65), охоронним зобов`язанням оформляється передача під охорону території чи об`єкта природно-заповідного фонду з визначенням переліку зобов`язань щодо забезпечення додержання встановленого режиму охорони та збереження. 
Охоронні зобов`язання на території та об`єкти природно-заповідного фонду оформляються органами, уповноваженими згідно із Законом України «Про природно-заповідний фонд України», землекористувачам (землевласникам) у межах територій та об`єктів природно- заповідного фонду або їх частини, які створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають (пункт 1.4. Інструкції № 65). 
Згідно з пунктом 2.2. Інструкції № 65 в охоронному зобов`язанні зазначаються, зокрема перелік зобов`язань, які покладаються на землекористувача (землевласника): дотримуватись встановленого режиму для території (об`єкта) природно-заповідного фонду, не здійснювати заборонену господарську діяльність, вживати заходів щодо попередження і ліквідації екологічних наслідків аварій та шкідливого впливу на територію (об`єкт) природно-заповідного фонду, дотримуватися вимог щодо використання території (об`єкта) природно-заповідного фонду, забезпечити охорону та збереження цінних природних комплексів території (об`єкта) природно- заповідного фонду. Також у додатку до Інструкції № 65 (бланк типового охоронного зобов`язання) передбачений аналогічний перелік зобов`язань землекористувача. 
Отже, серед зобов`язань, які зазначаються відповідно до Інструкції № 65 в охоронному зобов`язанні, що засвідчує передачу органами виконавчої влади (державними адміністраціями) під охорону землекористувачам (підприємствам, установам, організаціям і громадянам) території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, відсутнє зобов`язання щодо винесення меж заказника та закріплення їх в натурі (на місцевості). 
Тобто, на землекористувача земельної ділянки, на якій створено ботанічний заказник без вилучення земельної ділянки та щодо якого виник спір у цій справі, згідно з охоронним зобов`язанням покладаються додаткові обов`язки і які стосуються забезпечення додержання встановленого режиму охорони та збереження території заказника. Тобто звичайний землекористувач став користувачем земельної ділянки, яка належить до категорії земель природно-заповідного фонду, що має певні особливості, визначені у законодавстві.
Підпунктом «а» частини першої статті 20-4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що до компетенції обласних державних адміністрацій у сфері охорони навколишнього природного середовища належить забезпечення реалізації державної політики у сфері заповідної справи, формування, збереження та використання екологічної мережі, здійснення управління та регулювання у сфері охорони і використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду України на відповідній території. 
Враховуючи зазначене, питання встановлення в натурі (на місцевості) меж ботанічного заказника загальнодержавного значення «Урочища «Странзул», «Задня» і «Кедрин» повинно вирішуватися Закарпатською обласною державною адміністрацією, як органом виконавчої влади, що здійснює управління та регулювання у сфері охорони і використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду України на території Закарпатської області, або Землекористувачем, на якого оформлено охоронне зобов`язання. 
Частиною четвертою статті 7 Закону та абзацом 16 пункту 24 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України встановлено, що межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду. 
Таким чином, зі змісту вище зазначених норм законодавства вбачається, що для забезпечення режиму охорони та збереження об`єкта природно-заповідного фонду власники або користувачі такого об`єкту зобов`язані вжити всіх необхідних заходів, передбачених Законом України «Про природно-заповідний фонд України», зокрема вжити заходів для визначення та встановлення в натурі (на місцевості) меж територій природно-заповідного фонду, установлення охоронних зон, укладення та виконання охоронного зобов`язання.
Оскільки проєкт землеустрою щодо організації і встановлення меж території природно-заповідного фонду не розроблено, її межі не визначені та не закріплені в натурі (на місцевості), суд вважає обґрунтованими заявлені позовні вимоги. Відсутність відповідної землевпорядної документації унеможливлює встановлення правового режиму охорони об`єкта, що, в свою чергу, створює ризики порушення вимог природоохоронного законодавства та знижує рівень правового захисту об`єкта як складової частини природно-заповідного фонду України.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, дослідивши вищенаведені обставини справи крізь призму законодавчих актів, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Згідно ч. 2 ст. 139 КАС України та в зв`язку з відсутністю витрат позивача, пов`язаних із залученням свідків чи проведенням експертиз, судові витрати з відповідача не стягуються.
Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Виконувача обов`язків керівника Тячівської окружної прокуратури (вул. Незалежності, буд. 27, м. Тячів, Тячівський р-н, Закарпатська обл., 90500, код ЄДРПОУ 02909967) в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Закарпатській області (вул. Швабська, буд. 14, м. Ужгород, Закарпатська обл., 80008, код ЄДРПОУ 38015668) до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (вул. Руставелі Шота, буд. 9А, м. Київ, 01001, код ЄДРПОУ 44768034) в особі Філії «Карпатський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (вул. Собранецька, буд. 156, Закарпатська область, 88017, код ЄДРПОУ 45554542) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії – задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» щодо невжиття належних заходів із винесення в натурі (на місцевості) меж ботанічного заказника загальнодержавного значення «Урочища «Странзул», «Задня» і «Кедрин», шляхом замовлення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду.
Зобов`язати Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Карпатський лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» вжити заходи розроблення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж ботанічного заказника загальнодержавного значення «Урочища «Странзул», «Задня» і «Кедрин» загальною площею 510,0 га, його погодження та затвердження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя | М.М. Луцович