УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/2065/26 Головуючий у 1-й інст. Сташків Т. Г. 
Категорія 101 Доповідач Коломієць О. С.  

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Коломієць О. С.
суддів Талько О. Б., Шалоти К. В.
з участю секретаря 
судового засідання Драч Т. А. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №285/2065/26 за заявою  ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Звягельський відділ ДРАЦС у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , про встановлення факту батьківства,
за апеляційною скаргою адвоката Кармазіна Генадія Дмитровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , 
на ухвалу Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 10 квітня 2026 року, яка постановлена під головуванням судді Сташків Т. Г.,
у с т а н о в и в:
У квітні 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт батьківства ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно її сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також внести зміни до актового запису № 246, складеного 25 травня 2023 року Звягельським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), вказавши батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
В обґрунтування заяви посилалась на те, що із ОСОБА_3 перебувала у фактичних шлюбних відносинах з літа 2021 року по грудень 2025 року. Від цих відносин у них ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_5 . За життя ОСОБА_3 визнавав своє батьківство, піклувався про дитину, надаючи матеріальну допомогу.
Зазначає, що ОСОБА_3 , який у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації був призваний та проходив військову службу у складі військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув під час виконання військового обов`язку. 
Встановлення факту батьківства необхідно заявнику для встановлення походження дитини та її особистої ідентичності, призначення та отримання пенсії у зв`язку із втратою годувальника, а також одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_3 .
Ухвалою Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 10 квітня 2026 року відмовлено у відкриті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Звягельський відділ ДРАЦС у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Міністерство оборони України, ОСОБА_2 , про встановлення факту батьківства. Роз`яснено заявнику її право на подання позовної заяви про встановлення батьківства у порядку позовного провадження на загальних підставах. 
У поданій апеляційній скарзі представник заявника, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу районного суду, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність спору про право, оскільки між заявницею та заінтересованою особою у справі - матір`ю загиблого ОСОБА_3 відсутній спір про право. 
Зазначає, що на разі між заявницею та ОСОБА_2 жодного спору не може бути, оскільки дитина, законним представником якої є ОСОБА_1 , ще не набула статусу суб`єкта отримання будь-якої соціальної допомоги, право на яку має мати загиблого. Згода або незгода заінтересованої особи із тим фактом, що її померлий син може бути біологічним батьком дитини, не породжує спору про право між нею та заявницею, оскільки стосується взаємовідносин лише між заявницею, померлим біологічним батьком та самою дитиною. Отже, висновок суду першої інстанції про наявність спору про право, який має розглядатися в порядку позовного провадження є помилковим. 
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі про встановлення факту батьківства суд першої інстанції послався на те, що в цьому випадку існує спір про право заявника на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, також грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, оскільки мати загиблого ОСОБА_3 заперечує факт батьківства сина щодо малолітньої дитини заявника, у зв`язку з чим, така заява не може розглядатися за правилами окремого провадження.
Такий висновок суду є вірним виходячи наступного.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Звертаючись до суду, заявник ОСОБА_1 просила суд встановити факт батьківства ОСОБА_3 відносно її сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
При цьому в заяві ОСОБА_1 зазначала, що мати загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 , заінтересована особа ОСОБА_2 , заперечує факт батьківства її сина та не погоджується на добровільне проведення лабораторного дослідження «Тест ДНК» для цілей аналізу ДНК з метою визначення чи є загиблий ОСОБА_3 біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Таким чином встановивши під час розгляду справи, що між ОСОБА_1 , яка є законним представником малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , і стверджує, що батьком народженої нею дитини є загиблий військовослужбовець ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 , яка є матір`ю ОСОБА_3 та не визнає його батьківства щодо малолітнього сина ОСОБА_5 і, відповідно, її право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, існує спір про право, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі, оскільки дана заява не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.  
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали.
За наведених обставин, апеляційний суд приходить до переконання про те, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з дотриманням норм процесуального права, судом першої інстанції в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу адвоката Кармазіна Генадія Дмитровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а ухвалу Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 10 квітня 2026 року – без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 03 вересня 2026 року.

Головуючий О. С. Коломієць

Судді О. Б. Талько

К. В. Шалота