Справа № 420/39037/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 серпня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко О.А., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови, -
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду 21.11.2025 року надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови ВП №79010921 від 12.11.2025 про накладення штрафу в розмірі 10200 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області 12.11.2025 з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - відділ примусового виконання рішень) надійшла постанови ВП №79010921 від 12.11.2025 про накладення штрафу в розмірі 10200 грн.
Позивач зазначає, що Головним управлінням на підставі постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.08.2025 по справі № 420/6913/25, ОСОБА_1 09.09.2025 проведено перерахунок пенсії з 01.03.2025. Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2025 становитиме 64360,89 грн. Сума доплати за період з 01.03.2025 по 30.09.2025 з урахуванням фактично виплачених сум склала 221683,70 грн та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації. Таким чином, як стверджує позивач, покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління. В подальшому старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області 05.09.2025 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 79010921 за виконавчим листом № 420/6913/25, виданого 02.09.2025. Відділ примусового виконання рішень було повідомлено рекомендованим листом Головного управління від 12.09.2025 №1500-0405-5/152650, про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/6913/25 з доданими до нього копіями відповідних документів. Проте, незважаючи на виконання судового рішення Головним управлінням в межах покладених повноважень, старшим державним виконавцем винесено постанову від 08.10.2025 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. Дана постанова про накладення штрафу оскаржена Документ сформований в системі «Електронний суд» 21.11.2025 6 Головним управлінням. (справа №420/35330/25). Старшим державним виконавцем винесено постанову від 12.11.2025 про накладення штрафу у розмірі 10200 грн
У позові вказано, що державним виконавцем не взято до уваги для застосування відповідальності за невиконання рішення суду у вигляді штрафу повинні мати місце наступні умови: 1. факт невиконання рішення про зобов`язання боржника виконати певні дії; 2. невиконання зумовлено неповажними причинами. 
Ухвалою суддів від 24.11.2025 року позов залишено без руху. 
01.12.2025 року від представника позивача до суду надійшли докази сплати судового збору.
Ухвалою суду від 04.12.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження в адміністративній справі.
15.12.2025 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (в м. Одесі) вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають правилам правозастосування та не підлягають задоволенню.
У відзиві вказано, що з аналізу вищевикладених приписів Закону №1404-VIII вбачається, що державному виконавцю надані повноваження щодо накладення стягнення у вигляді штрафу, проте постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише при умові, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте, не зробив цього. 
З покликанням на фактичні обставини справи, відповідач вказує, що надана Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області виконавцю інформація щодо виконання рішення суду не відповідає дійсності та не знаходить свого підтвердження.
Як стверджує відповідач, на час прийняття державним виконавцем спірної постанови було встановлено факт не виконання рішення суду, а тому постанова про накладення штрафу є правомірною, оскільки встановлено факт невиконання ГУ ПФУ в Одеській області судового рішення у повному обсязі без поважних причин.
З урахуванням вищевикладеного, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову.
11.12.2025 року від представника позивача до суду надійшла заява на виконання ухвали суду від 04.12.2025 надсилаємо докази виконання рішення №420/6913/25.
Ухвалою суду від 11.12.2025 року зупинено провадження у справі №420/39037/25 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови до набрання законної сили судовим рішенням по справі №420/35330/25.
Ухвалою суду від 20.08.2026 року поновлено провадження по справі.
Дослідивши подані до суду документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відзив, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року по справі №420/6913/25 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – відмовлено повністю.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.08.2025 року по справі №420/6913/25 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року скасовано. Ухвалено нове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 . Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром та застосування понижуючих коефіцієнтів з 01 березня 2025 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Одеській області здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром та застосування понижуючих коефіцієнтів починаючи з 01 березня 2025 року виплативши різницю у пенсії, що виникла з 01 березня 2025 року по день проведення перерахунку.
02.09.2025 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист.
Головним управлінням на підставі постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.08.2025 по справі №420/6913/25 ОСОБА_1 09.09.2025 проведено перерахунок пенсії з 01.03.2025. Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2025 становитиме 64360,89 грн. Сума доплати за період з 01.03.2025 по 30.09.2025 з урахуванням фактично виплачених сум склала 221683,70 грн. та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації.
05.09.2025 року, керуючись вимогами статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вимог виконавчого листа № 420/6913/25, виданого Одеським окружним адміністративним судом.
Вказаною постановою боржнику надано десять робочих днів для виконання рішення суду.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 12.09.2025 року повідомлено державного виконавця про часткове виконання рішення суду. 
Зі змісту вищезазначеного листа вбачається, що рішення суду виконано частково, а саме: в частині проведення перерахунку пенсії. В обґрунтування неможливості виконати рішення суду в частині виплати нарахованої доплати пенсії боржник посилається на відсутність відповідних коштів, які спрямовуються на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.
Також у листі вказано про застосування при виплаті пенсії позивача приписів постанови Кабінету Міністрів України №821.
08.10.2025 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. у ВП № 790101921.
Дана постанова була оскаржена позивачем до Одеського окружного адміністративного суду.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.11.2025 року по справі №420/35330/25, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83; код ЄДРПОУ 20987385) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул. Разумовська, 37, м.Одеса, 65091, код ЄДРПОУ 43315529), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови ВП №79010921 від 08.10.2025 року.
Суд зазначає, що п.2 постанови від 08.10.2025 року про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. у ВП № 790101921 зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попередити про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.
27.10.2025 державним виконавцем з метою перевірки виконання рішення суду складено вимогу виконавця, яку надіслано на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
03.11.2025 у відділі зареєстровано лист Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 29.10.2025 вих. №1500-0403-5/179584 про надання інформації на вимогу виконавця та додатки до нього.
Вказаним листом, серед іншого, повідомлено таке : «...Головним управлінням на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.08.2025 по справі № 420/6913/25 ОСОБА_1 09.10.2025 проведено перерахунок пенсії з 01.03.2025 без обмеження максимальним розміром та застосування понижуючих коефіцієнтів. Розмір пенсії з 01.03.2025 становить 64360, 89 грн. за період з 01.03.2025 по 31.10.2025 розраховано доплату в сумі 253352, 80 грн...».
19.05.2025 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області штрафу у розмірі 10200,00 грн. за невиконання рішення суду. Постановою встановлено, що вимоги виконавчого документа боржника не виконано без поважних причин.
У постанові підставою для її прийняття вказано таке:
«…Зі змісту наданих на адресу відділу копій протоколів перерахунку пенсії встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання рішення суду, 09.10.2025 було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2025, підсумок пенсії (з надбавками) визначений у розмірі 64360, 89 грн.., з урахуванням максимального розміру пенсії до виплати складає 64360, 89 грн.,з 01.11.2025 - 64360, 89 грн. Також, 09.10.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на виконання рішення суду було здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2025 року, підсумок пенсії (з надбавками) визначений у розмірі 64360, 89 грн.,з урахуванням максимального розміру пенсії до виплати складає 64360, 89 грн., з 01.11.2025 - 64360, 89 грн. За результатами опрацювання наданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області офіційних документів встановлено, що пенсійний орган вкотре нібито здійснив перерахунок пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення суду по справі №420/6913/25 без обмеження максимальним розміром та без застосування понижуючих коефіцієнтів починаючи з 01 березня 2025 року, внаслідок чого розмір пенсії збільшився та загальний розмір з (надбавками) склав 64360, 89 грн., фактична сума пенсії, яка належить до виплати, становить 64360, 89 грн. 10.11.2025 до відділу із повідомленням щодо невиконання рішення суду по справі №420/6913/25 звернувся ОСОБА_1 та повідомив, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомляло відділ про виконання постнов від 05.09.2025 та з 01.10.2025 року розмірі пенсії становитиме 64360,89 грн., але до виплати була призначена пенсія у сумі 32691, 79 грн. Також у даному повідомленні стягувач зазначив, що начальник ГУ ПФУ в Одеській області на його скаргу без будь-яких пояснень листом від 10.10.2025 повідомив його, що вже з 01.11.2025 року розмір пенсії становитиме чомусь 63630, 89 грн. (замість 64360, 89 грн.), однак 05 листопада, як і в жовтні розмір пенсії склав 32691, 89 грн. Окрім того стягувач повідомив, що ГУ ПФУ в Одеській області протиправно без його згоди «запозичило» а простіше вкрали ще одну суму пенсії в розмірі 31666, 10 грн., загальна сума вкрадених коштів за жовтень і листопад становить 63332, 20 грн. На підтвердження викладених у повідомленні обставин, ОСОБА_1 надав виписку по картковому рахунку ощадбанку за період з 01.10.2025 по 09.10.2025 та за період з 08.10.2025 по 07.11.2025. Згідно з даними виписок, 03.10.2025 на рахунок ОСОБА_1 надійшли кошти у сумі 32691, 79 грн, деталі транзакції: безготівкове зарахування на рахунок пенсії. 05.11.2025 на рахунок ОСОБА_1 надійшли кошти у сумі 32691, 79 грн, деталі транзакції: безготівкове зарахування на рахунок пенсії. Отже, з наданих на адресу відділу Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області листа та протоколів перерахунку пенсії ОСОБА_1 вбачається, що в них повторно відображені неправдиві відомості щодо нібито виконання рішення суду. Тобто, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на адресу відділу повторно надано офіційні документи, а саме: лист ГУПФУ в Одеській області від 29.10.2025 №1500-0403-5/179584 за підписом заступника начальника Головного управління Тетяни Яворської та протоколи перерахунку пенсії ОСОБА_1 від 09.10.2025, що містять неправдиві відомості щодо розміру пенсії ОСОБА_1 , який нібито з 01.11.2025 мав становити 64360,89 грн. В той же час, за результатами опрацювання наданих ОСОБА_1 відомостей встановлено, що фактичний розмір пенсії у жовтні та листопаді поточного року становив 32691, 79 грн. Відтак, надана Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області виконавцю інформація щодо виконання рішення суду не відповідає дійсності та не знаходить свого підтвердження. З огляду на викладене вище необхідно зазначити, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області умисно, неправдиво та зухвало вкотре стверджує про виконання рішення суду, при цьому надає виконавцю недостовірні відомості, що в свою чергу свідчить про складання службовими особами неправдивих документів, що містять інформацію, яка не відповідає дійсності. Отже, незважаючи на наявний обов`язок виконати судове рішення та маючи реальну можливість його виконати, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області без поважних причин у встановлений судовим рішенням спосіб та виконавцем строки, не виконує рішення суду шляхом підроблення службових документів». 
Не погоджуючись із постановою ВП №79010921 від 12.11.2025 про накладення штрафу в розмірі 10200 грн, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір, що виник між сторонами.
Статтею 1 Закону України “Про виконавче провадження” (далі - Закон № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону № 1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до ч.1 ст.10 Закону № 1404-VIII, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з ч.2 ст.18 Закону України “Про виконавче провадження” виконавець зобов`язаний:
1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;
2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;
3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;
4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;
5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки;
6) невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після одержання відповідного звернення від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, cтвореного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства в оборонно-промисловому комплексі, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", вчинити дії щодо зняття арешту з майна, щодо якого було здійснено заходи із заміни майна, передбачені статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності". 
Відповідно до ч.1 ст.26 Закону № 1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.
Згідно з ч.1 ст.63 Закону України “Про виконавче провадження” за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до ч.2 ст.63 Закону № 1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Згідно з ч.ч.1-2 ст.75 Закону № 1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
З аналізу вказаних норм вбачається, що на момент прийняття державним виконавцем постанови про накладення штрафу має бути встановлений факт невиконання боржником рішення суду у встановлений законодавством строк, з приводу якого здійснюються заходи на його виконання. При цьому обов`язковою умовою накладення державним виконавцем штрафу є невиконання судового рішення боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте не зробив цього.
Як вже встановлено судом, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.08.2025 року по справі №420/6913/25 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року скасовано. Ухвалено нове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 . Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром та застосування понижуючих коефіцієнтів з 01 березня 2025 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Одеській області здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром та застосування понижуючих коефіцієнтів починаючи з 01 березня 2025 року виплативши різницю у пенсії, що виникла з 01 березня 2025 року по день проведення перерахунку.
Головним управлінням на підставі постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.08.2025 по справі №420/6913/25 ОСОБА_1 09.09.2025 проведено перерахунок пенсії з 01.03.2025. 
Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2025 визначено у сумі 64360,89 грн. 
Сума доплати за період з 01.03.2025 по 30.09.2025 з урахуванням фактично виплачених сум склала 221683,70 грн. та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації.
Фактичною підставою для прийняття оскаржуваної постанови не є виплата суми доплати після перерахунку пенсії позивача на виконання рішення суду по справі №420/6913/25.
Натомість підставою для прийняття оскаржуваної постанови є те, що виплата перерахованої пенсії на виконання рішення по справі №420/6913/25 здійснюється не у визначеному розмірі, а лише частково, тобто, з урахуванням приписів постанови Кабінету Міністрів України №821.
Порядок здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень (далі Порядок № 821), затверджено постановою Кабінету міністрів України від 14.07.2025 № 821 (далі Постанова № 821) (чинний на час прийняття спірної постанови).
Порядком № 821 визначено механізм здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, зокрема, за період, що передує даті набрання законної сили рішенням суду, за джерелами їх виплати (фінансування).
Порядком № 821 також передбачено, що інформація з переліку, що містить відомості про вид пенсії (іншої виплати), суму, що належить до виплати, та джерела фінансування відповідних виплат розміщується в особистому кабінеті стягувача на порталі електронних послуг Пенсійного фонду України.
Постановою № 821 визначено, що видатки на виплату перерахованих пенсій за рішенням суду, які набрали законної сили після набрання чинності цією постановою, здійснюється після введення в експлуатацію доопрацьованої Пенсійним фондом України інформаційної системи для введення обліку видатків на виплату судових рішень за джерелами їх фінансування.
Іншого механізму проведення виплати пенсій, ніж Постанова № 821 законодавством не передбачено станом на час прийняття оскаржуваної постанови та здійснення перерахунку пенсії на виконання рішення суду.
Суд зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 8 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-XII виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України.
Пенсійний фонд України є самостійною фінансово-банківською системою, не входить до складу державного бюджету України, формується за рахунок коштів, що відраховуються підприємствами і організаціями (в тому числі й тими, що використовують працю громадян за угодами цивільно-правового характеру) на заходи соціального страхування за тарифами, диференційованими залежно від небезпечності, шкідливості, тяжкості робіт та стану інших умов праці, страхових внесків громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, обов`язкових страхових внесків громадян, а також коштів державного бюджету України.
З процитованої норми права випливає, що виплати пенсій здійснюються територіальними управліннями Пенсійного фонду України області виключно за рахунок коштів Пенсійного Фонду України та інших джерел, визначених законодавством.
Тобто, інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління Пенсійного фонду не має.
Окрім того необхідно акцентувати увагу, що відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.
За такого правового регулювання випливає висновок, що негативні наслідки для боржника за невиконання рішення суду наступають лише у випадку, якщо це пов`язано з неповажними причин, а відтак державний виконавець, на час прийняття рішення про накладення штрафу, має встановити такий факт.
В постанові від 31.03.2021 у справі №360/3573/20 Верховний Суд пояснив, що поважними, в розумінні норм Закону №1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Поряд з цим, Верховний Суд у постанові від 31.05.2021 у справі №560/594/20 зауважив, що невиконання пенсійним органом рішення суду дозволяє державному виконавцю вжити заходи реагування у вигляді накладення штрафу, проте необхідно встановити, що послугувало причиною до невиконання рішення суду на момент накладення штрафу. Якщо встановлено, що невиконання відбулось без поважних причин, то наявні підстави для накладення штрафу, а у протилежному випадку (наявні реальні обставини, що є перешкодою до виконання), необхідно враховувати їх поважність та у кожному конкретному випадку виходити з цих обставин.
В рамках даної справи суд не надає оцінку правомірності дій позивача щодо застосування при виплаті пенсії позивача приписів постанови КМУ №821.
Доводи представника відповідача щодо того, що розмір пенсії позивач з 16.05.2025 не змінився є необґрунтованими, оскільки вказане спростовується наданими до суду протоколами про перерахунок пенсії ОСОБА_1 .
З огляду на те, що станом на дату проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення суду по справі №420/6913/25 та станом на дату прийняття оскаржуваної постанови була чинна постанова КМУ №821, зважаючи на те, що виплата нарахованої ОСОБА_1 пенсії після її перерахунку на виконання рішення суду здійснювалась з урахуванням приписів вказаної постанови КМУ №821, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно прийняв постанову про накладення на позивача штрафу у подвійному розмірі.
За таких обставин, суд вважає, що наявні правові підстави для скасування оскаржуваної постанови.
Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
У Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі Гірвісаарі проти Фінляндії зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду справи відповідач не довів належними і допустимими доказами те, що позивачем були порушені приписи законодавства України.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 7, 9, 205, 241-246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
Адміністрований позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови – задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП №79010921 від 12.11.2025 про накладення штрафу в розмірі 10200 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, код ЄДРПОУ 20987385).
Відповідач - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Розумовська, 37, м. Одеса, 65091, код ЄДРПОУ 43315529).

Суддя О.А. Вовченко