Справа № 759/22826/25 
провадження № 2/694/423/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.09.2026 року м.Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого - судді Смовж О.Ю., 
за участі секретаря судового засідання Тимошенко Н.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:
До суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 21 750,00 грн. та понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2422,40 грн. та 5000,00 грн. витрат на правничу допомогу.
У обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 19.07.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» укладено кредитний договір № 101626862, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 6 000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та комісією, що передбачені кредитним договором. 
Проте, відповідач належним чином свій обов`язок не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 21 750,00 грн, що складається з 6 000 грн. заборгованості за тілом кредиту; 15 150,00 грн - заборгованість за відсотками; 600,00 грн. заборгованість за комісійними винагородами. 
29.10.2021 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» уклали Договір відступлення прав вимоги №11Т, згідно умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 101626862 від 19.07.2021, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 .
Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 09.01.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач не погоджується із позовними вимогами повністю,оскільки позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що саме ОСОБА_1 здійснила авторизацію на вказаних веб-сайтах, власниками яких є ТОВ "МІЛОАН", або позивач; саме відповідачем було подано заявку на даних веб-сайтах, задля отримання грошових коштів; відповідач дійсно мав змогу і був ознайомлений з усіма істотними умовами договорів позик; первісні кредитори перерахували вказані кошти на банківські реквізити відповідача ОСОБА_1 кредитний договір у будь-якому вигляді, зокрема, в електронному вигляді, ані з ТОВ "МІЛОАН", ані з позивачем, не укладав та е підписував, електронного підпису або електронного цифрового підпису не отримував. Матеріали справи містять копії договорів позик, внутрішніх розрахункових документів позивача, які не підтвердженими жодними фактами, договорів факторингу, паспортів споживчого кредиту тощо.
Позивачем не долучено до матеріалів справи будь-яких доказів, які прямо чи опосередковано свідчать, що електронний підпис (або ідентифікатор) належить саме відповідачу. У вказаних матеріалах справи відсутні докази на підтвердження реєстрації ОСОБА_1 в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання мною логіну та паролю в системі, подання заявки на отримання кредиту, а також ознайомлення з усіма істотними умовами договору. Вважає положення договору та вимоги про стягнення комісії нікчемними, а витрати на правничу допомогу завищеними.
Від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначає, що договір підписано відповідачем добровільно, оскільки ним відбулося підписання договору про споживчий кредит No 101626862 від 19.07.2021 електронним підписом одноразовим U24571, 19.07.2021 о 14:44 год. Розмір заборгованості розраховано відповідно до умов договору. Розмір витрат на правничу допомогу є обгрунтованим та підтвердженими відповідними доказами.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 19.07.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» укладено кредитний договір № 101626862, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 6 000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та комісією, що передбачені кредитним договором.
29.10.2021 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» уклали Договір відступлення прав вимоги №11Т, згідно умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 101626862 від 19.07.2021, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 .
На підтвердження виконання Товариством зобов`язань щодо перерахування коштів за кредитним договором №101626862 додано платіжне доручення №30075797 від 19.07.2021, де платник: ТОВ «Мілоан», отримувач: ОСОБА_1 , сума: 6 000,00 грн, призначення платежу: кошти згідно договору 101626862.
Додано Анкету-заяву на кредит №101626862 від 19.07.2021, з якої вбачається, що ОСОБА_1 на сайті miloan.ua створив та заповнив анкету-заяву на кредит, у якій зазначив свої особисті дані: прізвище, ім`я, по батькові, ідентифікаційний номер, рік народження, номер мобільного телефона та електронної адреси, паспортні дані, домашню адресу, освіту, місце роботи та щомісячні доходи.
Анкета-заява на кредит також містить інформацію про процес оформлення та розгляду заяви, зокрема про такі дії: заповнення заяви, автоматичну перевірку, перевірку у базі кредитних історій, скоринг, обробку, підписання договору.
Крім того, додано Графік платежів за договором про кредит №101626862 та паспорт споживчого кредиту.
Згідно розрахунків заборгованості, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором – 21 750,00 грн., що складається з 6 000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту; 15 150,00 грн. заборгованість за відсотками; 600,00 грн. заборгованість за комісійними винагородами.
Окрім того, на на підставі ухвали суду від 07.05.2026 року АТ КБ «Приватбанк» було надано інформації щодо руху коштів по карті № 363542011696094, з якої вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 емітовано карту № НОМЕР_1 та надано виписку по рахунку за період з 19.07.2021 по 26.07.2021, з якого вбачається, що 19.07.2021 року на вказаний рахунок, який належить ОСОБА_1 , здійснено переказ на суму 6 000 грн. У зазначений період відповідач ОСОБА_1 користувалась кредитними коштами.
Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору (п.3 ч.1 ст. 3 ЦК України).
У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.
Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.
За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом статті 526, частини першої статті530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків (термінів), зокрема, щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору.
Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
У справах про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави, кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме, надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
У даній справі фактичні обставини справи вказують на те, що позивач довів належними і допустимими доказами факт укладення договору, надання позичальнику кредитних коштів, тобто, виконання належним чином своїх обов`язків.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе за договором зобов`язання, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором про кредит у заявленому розмірі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме: сплачений позивачем судовий збір, витрати на правничу допомогу.
Враховуючи вищенаведене, ст. 141, 263-265, 282-285 ЦК України, та керуючись ст.4-5, 12-13, 133-141, 263-265, ЦПК України, суд

вирішив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість у розмірі 21 750,00 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6 000 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 15 150,00 грн та 600,00 грн заборгованості за комісійними винагородами; та суму сплаченого судового збору в розмірі 2 422,4 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.) та 5000 грн. (п`ять тисяч гривень 00 коп.) - витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи: 
Позивач: ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», місце реєстрації 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського буд.8,код ЄДРПОУ 42649746.

Відповідач:  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя О.Ю.Смовж