Справа № 420/24503/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови
В С Т А Н О В И В :
До Одеського окружного адміністративного суду 11.08.2026 надійшла позовна заява представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якій просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України ВП № 81472062 від 30.07.2026 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн.
Обгрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначив, що на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 81472062 від 10.0.2026 року Головним управлінням листом №1500-0507-5/120503 від 24.07.2026 року повідомлено Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.05.2026 по справі № 420/3916/26, а саме: «Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.05.2026 по справі №420/3916/26, яке набрало законної сили 26.06.2026, ОСОБА_1 17.07.2026 проведено перерахунок пенсії з 01.09.2025. Новий розмір пенсії ОСОБА_1 , встановлений після виконання зазначеного рішення, становить25950,00 грн. Сума доплати на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/3916/26 за період з 01.09.2025 по 31.07.2026 з урахуванням фактично виплачених сум склала 13117,48 грн та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації.» Тому вважають, що покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління, вживаються заходи з метою забезпечення належного та своєчасного виконання судових рішень, а саме Головним управлінням направлено листа від 11.06.2026 № 1500-0902-5/91575 до Пенсійного фонду України, щодо порядку дій територіальних органів Пенсійного фонду України до прийняття відповідного нормативно-правового акта або визначення іншого механізму фінансування та здійснення зазначених виплат, Пенсійний Фонд України листом від 13.04.2026 №2800-030101-5/43074 звернулось до Міністерства соціальної політики, сім`ї та єдності України щодо надання порядку виплати коштів, нарахованих органами Пенсійного фонду України на виконання судових рішень.
Ухвалою судді від 14.08.2026 постановлено позовну заяву залишено без руху встановивши 10-денний строк для усунення недоліків шляхом надання до суду документу про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі 2422,40 грн або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
24.08.2026 до суду від представника позивача надійшла заява (вх. №ЕС/96693/26) на усунення недоліків визначений ухвалою судді від 14.08.2026 з наданням до суду платіжного доручення №3621 від 20.08.2026 про сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн.
Згідно даних КП «Діловодство спеціалізованого суду» судовий збір за платіжною інструкцією №3621 від 20.08.2026 у розмірі 2 422,40 грн зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України.
Ухвалою судді від 14.08.2026 постановлено прийняти до розгляду позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та відкрити провадження у адміністративній справі; призначити судове засідання на 09 вересня 2026 року об 15 год 40 хв у приміщенні Одеського окружного адміністративного суду за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 14, зала судових засідань №23 (2-й поверх); залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 ; витребувати від Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України належним чином засвідчені копії матеріалів ВП №81472062.
01.09.2026 від представника відповідача ОМУМЮУ надійшов відзив (вх. №ЕС/100438/26), в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх необгрунтованістю.
Також у вказаному відзиві зазначили, що з дня набрання законної сили рішення суду від 26.06.2026 боржником не виконано, і не може бути виконане без його участі, що в свою чергу свідчить про тривале невиконання рішення суду без поважних причин та дає підстави для висновку про наявність обставин, які ускладнюють виконання судового рішення. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області здійснено лише нарахування доплати до пенсії, проте здійснення нарахування є лише передумовою його виплати та не свідчить про виконання рішення суду у повному обсязі відповідно до його змісту, а саме про вжиття всіх можливих заходів відповідно до закону для його виконання Посилаючись на внесення суми доплати пенсії за вказаний період та облік суми в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації, ГУПФ України в Одеській області не надало доказів на підтвердження цих обставин.
З огляду на це, аргументи боржника стосовно відсутності фінансування з бюджету для виконання рішення суду взагалі є доречними, адже фінансування з бюджету проводиться після внесення даних про заборгованість до Реєстру рішень та визначення відповідної черги на виплату. Невиплата коштів за рішенням суду триває, нарахування боржником суми доплати за рішенням неможливо вважати виконанням рішення, а поважність причин для цього не доведена боржником за виконавчим провадженням. Боржник зобов`язаний надавати державному виконавцю докази, які достеменно підтверджують невиконання рішення суду з поважних причин. Проте, таких доказів боржник не надав. Враховуючи вищевикладене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області вимоги рішення суду невиконане в повному обсязі без поважних на те причин.
Разом із вказаним відзивом в якості додатку долучено витребувані судом матеріали виконавчого провадження №81472062.
04.09.2026 від представника позивача ГУ ПФУ в Одеській області надійшла заява (вх. №ЕС/102299/26) про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують, просять задовольнити.
07.09.2026 від представника позивача ГУ ПФУ в Одеській області надійшла заява (вх. №ЕС/102420/26) про надання доказів направлення копії позовної заяви з додатком для третьої особи.
Ухвала суду від 14.08.2026 була направлена третій особі ОСОБА_1 поштовим зв`язком АТ «Укрпошта» за адресою: АДРЕСА_1 та згідно роздруківки з сайту поштове відправлення №R0 6726 8619 140 знаходиться у відділенні з 05.09.2026.
Від третьої особи станом на дату розгляду справи пояснення до суду не надходили
Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено таке.
Суд встановив, що згідно з відомостями автоматизованої системи документообігу суду КП «ДСС» документ в електронному вигляді – рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 травня 2026 у справі №420/3916/26 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.09.2025 року щомісячну доплату у розмірі 2000 гривень, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.
10.07.2026 Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Положаєм Віктором Євгеновичем було розглянуто виконавчий лист №420/3916/26 виданий 26.06.2026 Одеським окружним адміністративним судом та постановлено про відкриття виконавчого провадження №81472062; Пунктом 2 постанови боржника повідомлено про необхідність виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.
Листом Головне управління ПФУ в Одеській області від 24.07.2026 за №1500-0507-5/120503 було повідомлено Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому зазначили: 
«…Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.05.2026 по справі № 420/3916/26, яке набрало законної сили 26.06.2026, ОСОБА_1 17.07.2026 проведено перерахунок пенсії з 01.09.2025.
Новий розмір пенсії ОСОБА_1 , встановлений після виконання зазначеного рішення, становить 25950,00 грн.
Сума доплати на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/3916/26 за період з 01.09.2025 по 31.07.2026 з урахуванням фактично виплачених сум склала 13117,48 грн та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації.
…Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04.03.2026 у справі № 320/51895/25, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2026, Постанову № 821 визнано протиправною та нечинною.
Нормативно-правовий механізм використання бюджетних коштів, визначений Порядком використання коштів державного бюджету, передбачених на фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2025 № 157, обумовлює можливість їх спрямування на виплату перерахованих пенсій за рішенням суду та виплату ретроспективних судових рішень у визначеному Кабінетом Міністрів України порядку (підпункти 12, 13 пункту 4 зазначеного Порядку).
З метою забезпечення належного та своєчасного виконання судових рішень, недопущення порушення прав пенсіонерів, а також уникнення застосування до посадових осіб територіальних органів Пенсійного фонду України заходів процесуального примусу, Головним управлінням направлено лист від 11.06.2026 № 1500-0902-5/91575 до Пенсійного фонду України щодо порядку дій територіальних органів Пенсійного фонду України до прийняття відповідного нормативно-правового акта або визначення іншого механізму фінансування та здійснення зазначених виплат.
Виплата перерахованої пенсії та нарахованої доплати до пенсії буде здійснена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (копії перерахунків та розрахунку на доплату пенсії додаються).
Таким чином, покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління.»
До позову було долучено розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії, за пенсійною справою №1501000514 за період вересень 2025 року по липень 2026 року сума виплати (утримання) становить 13114,48 грн; підстава для здійснення перерахунку: Рішення суду.
Із протоколів про перерахунок відповідачем пенсії позивача:
- з 01.09.2025 на підставі: рішення суду. Щомісячна доплата до 2000 відповідно до ПКМУ №713 від 14.07.2021 (згідно рішення суду): 2000,00 грн;
- з 01.08.2026 на підставі: рішення суду. Щомісячна доплата до 2000 відповідно до ПКМУ №713 від 14.07.2021 (згідно рішення суду): 2000,00 грн. (датовані 17.07.2026).
Постановою Старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Положаєм Віктором Євгеновичем від 30.07.2026 у межах ВП №81472062.
Вказаною постановою встановлено, що: «Згідно із статтею 19 Закону №1404-VIII сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. 
Відповідно до частини 5 статті 19 Закону №1404-VIII боржник зобов`язаний, зокрема:
- утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;
- надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження. 
Згідно ч.1 ст. 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. 
Станом на теперішній час до відділу не надано жодних відомостей (доказів) виконання рішення суду або поважності причин його невиконання, рішення суду залишається не виконаним, при цьому боржником не наведено причин поважності не виконання рішення суду у визначений судом спосіб та у встановлений виконавцем строк, зокрема постановою про відкриття виконавчого провадження. При цьому, обов`язок доведення поважності причин невиконання судового рішення покладається на боржника, який повинен надати належні та переконливі докази наявності такої поважної причини. Беручи до уваги вищезазначене слід дійти висновку про те, що законні вимоги виконавця ігноруються, рішення суду умисно не виконується без поважних причин. Таким чином, боржник належним чином повідомлений про свій обов`язок щодо здійснення дій, направлених на виконання рішення суду не виконує його без поважних причин.»
Зазначеною, постановою за не виконання вимог виконавчого документа постановлено накласти на Головне управління ПФУ в Одеській області штраф на корить держави у розмірі 5100 грн; пунктом 2 зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентує порядок та особливості проведення кожної дії виконавчого провадження та відповідних дій органу державної виконавчої служби являється Закон України «Про виконавче провадження».
За приписами ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими згідно з цим Законом, а також рішеннями, які у відповідності до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Конституційний Суд України неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист та охоплює, серед іншого, законодавчо визначений комплекс певних дій, спрямованих на захист та відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012), а невиконання рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).
Так, примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження»).
У відповідності до ч.1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів.
У силу вимог ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом 1,3 ч.3 цієї ж статті регламентовано, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», та накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Як передбачено положеннями ч.ч.1,2 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження», за рішенням, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного у ч.6 ст.26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.
Якщо ж рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом 3 робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Згідно із ст.75 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, невиконання боржником рішення суду, за яким він зобов`язаний вчинити певні дії у строки, визначені законодавством, без наявності для цього поважних причин, тягне за собою відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі - 5100 грн. (для юридичних осіб), а в разі повторного невиконання рішення без поважних причин у вигляді штрафу у подвійному розмірі - 10200 грн.
Аналізуючи наведені вище положення законодавства в контексті цієї справи слід зазначити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення). Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця та направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.
Притягаючи боржника до відповідальності за невиконання рішення у виконавчому провадженні і накладаючи на нього штраф, виконавець зобов`язаний ретельно дослідити всі обставини справи, зокрема, належним чином перевірити факт невиконання боржником його обов`язків та встановити причини їх невиконання або неналежного виконання.
Верховний Суд у постанові від 07.11.2019 у справі №420/70/19 зазначив, що визначальною умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання останнім виконавчого документа без поважних причин.
У залежності від характеру правовідносин та змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Поважність причин невиконання рішення суду оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.
Таким чином, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №537/3986/16-а та від 21.01.2020 у справі №640/9234/19.
Матеріалами справи підтверджується, що підставою для прийняття оскаржуваної постанови від 30.07.2026 про накладення на боржника штрафу у межах виконавчого провадження №81472062, є встановлення державним виконавцем невиконання ГУ ПФУ в Одеській області судового рішення у справі №420/3916/26 без поважних причин протягом встановленого строку.
Як слідує зі змісту листа ГУ ПФУ в Одеській області від 24.07.2026 за №1500-0507-5/120503, рішення суду виконано частково, а саме в частині проведення перерахунку пенсії.
Також вказаним листом позивач повідомив відповідача про неможливість виконати рішення суду у зв`язку з тим, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04.03.2026 у справі № 320/51895/25, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2026, Постанову № 821 визнано протиправною та нечинною. Нормативно-правовий механізм використання бюджетних коштів, визначений Порядком використання коштів державного бюджету, передбачених на фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2025 № 157, обумовлює можливість їх спрямування на виплату перерахованих пенсій за рішенням суду та виплату ретроспективних судових рішень у визначеному Кабінетом Міністрів України порядку (підпункти 12, 13 пункту 4 зазначеного Порядку). З метою забезпечення належного та своєчасного виконання судових рішень, недопущення порушення прав пенсіонерів, а також уникнення застосування до посадових осіб територіальних органів Пенсійного фонду України заходів процесуального примусу, Головним управлінням направлено лист від 11.06.2026 № 1500-0902-5/91575 до Пенсійного фонду України щодо порядку дій територіальних органів Пенсійного фонду України до прийняття відповідного нормативно-правового акта або визначення іншого механізму фінансування та здійснення зазначених виплат.
Проте, наведені нормативні акти регулюють бюджетні правовідносини та порядок фінансування відповідних видатків, однак не змінюють змісту судового рішення, що набрало законної сили, та не звільняють боржника від обов`язку його виконання. Крім того, відсутність визначеного Кабінетом Міністрів України порядку використання бюджетних коштів після визнання постанови №821 нечинною сама по собі не свідчить про виконання рішення суду та не спростовує встановлених державним виконавцем обставин його невиконання.
Суд зазначає, що бюджетні нормативні акти не змінюють змісту судового рішення і не звільняють боржника від обов`язку його виконання.
Водночас, ГУ ПФУ в Одеській області, у даному випадку, фактично не заперечується і не спростовується факту невиконання на момент прийняття спірної постанови рішення суду, що набрало законної сили, в частині виплати нарахованих коштів за минулий період, а лише зазначається, що виплата таких коштів здійснюватиметься після отримання певного бюджетного фінансування.
Надаючи оцінку діям (рішенню) відповідача стосовно накладення на пенсійний орган штрафу, суд не залишає поза увагою той факт, що за змістом ст.ст.23,116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.
Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному Бюджетним кодексом України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених БК України чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.
Згідно з п.п.1,2 Положення про управління ПФУ в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління (затв. постановою правління ПФУ від 22.12.2014 №28-2), Управління ПФУ в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління є територіальними органами ПФУ. Управління Фонду підпорядковуються Фонду та безпосередньо відповідним головним управлінням Фонду в АР Крим, областях, м. Києві та м. Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду.
Управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими у відповідності до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду і головних управлінь Фонду.
Основними завданнями управління Фонду є реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення, ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, та виконання інших завдань, визначених законом (п.3 Положення №28-2).
За приписами п.4 Положення №28-2, управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: планує доходи та видатки коштів Фонду в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду; призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством.
Зважаючи на викладене, суд доходить висновку, що фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення органом ПФУ дійсно можливе лише за умови наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.
У той же час, ГУ ПФУ в Одеській області не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження направлення документів до ПФУ з метою вирішення питання про виділення коштів або ж їх перерозподілу.
Будь-яких доказів (станом на дату винесення спірної постанови про накладення штрафу) на підтвердження неможливості виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.05.2026 у справі №420/3916/26, у тому числі відносно відсутності фінансування, ГУ ПФУ в Одеській області до відповідача не надавалось.
Разом із тим, на переконання суд, саме боржник зобов`язаний надавати державному виконавцю докази, які достеменно підтверджують невиконання рішення суду з поважних причин, зокрема, через відсутність коштів.
Проте, таких доказів позивач державному виконавцю не надав.
Крім того, ані суду, ані державному виконавцю не було надано доказів, що сума доплати проведеної на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/3916/26 за період з 01.09.2025 по 31.07.2026 у розмірі 13117,48 грн обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації.
Повна відсутність інформації у державного виконавця щодо обсягу коштів, які надійшли на виконання судових рішень, обсягу коштів, які сплачені позивачем стягувачам в порядку черговості надходження судових рішень, що набрали законної сили, свідчить про «непрозорість» процесу задоволення позивачем вимог стягувачів у виконавчих провадженнях та робить неможливим для державного виконавця оцінити поважність причини невиконання судового рішення в конкретному виконавчому провадженні. При цьому, обов`язок доведення поважності причини невиконання у повному обсязі судового рішення покладається саме на боржника, який і повинен надати належні та переконливі докази наявності такої поважної причини.
У даному випадку, самостійно встановлена ГУ ПФУ в Одеській області неможливість виконати судове рішення, що набрало законної сили, не є поважною підставою для його невиконання. Як наслідок, доводи позивача про виконання саме в повному обсязі рішення суду від 26.05.2026 у справі №420/3916/26 є безпідставними.
При цьому, варто наголосити, що здійснення розрахунку на доплату пенсії є лише передумовою її виплати та не свідчить про виконання рішення суду в повному обсязі.
Більше того, позивачем не було надано і належних доказів в підтвердження відсутності коштів, які спрямовуються для погашення заборгованості, як не надано інформації щодо обсягу коштів, які надійшли на виконання судових рішень, а також не зазначено, який обсяг коштів сплачений іншим стягувачам в порядку черговості надходження.
Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що спірна постанова Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про накладення штрафу у винесена у виконавчому провадженні №81472062 на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог ГУ ПФУ в Одеській області.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22.02.2007 у справі «Красуля проти Росії», від 05.05.2011 у справі «Ільяді проти Росії», від 28.10.2010 у справі «Трофимчук проти України», від 09.12.1994 у справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01.07.2003 у справі «Суомінен проти Фінляндії», від 07.06.2008р. у справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 2-9, 242, 246, 250, 251, 255, 287 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи:
Позивач – Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (м. Одеса, вул. Канатна, 83, код. ЄДРПОУ 20987385);
Відповідач – Одеське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (65605, м. Одеса, вул. Хмельницького Богдана, буд. 34, код ЄДРПОУ 45862901);
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА

.