Справа № 681/268/26 
Провадження № 2/675/752/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(З А О Ч Н Е)
"15" липня 2026 р. м. Ізяслав
Ізяславський районний суд Хмельницької області під головуванням судді Короля О.В., за участю секретаря судового засідання Беліци М.О., учасників справи:
представника позивача: не з`явився,
відповідача: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (по тексту рішення – ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», позивач) звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1  (по тексту рішення – ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4886750 від 13.08.2024 в сумі 27510,00 грн.
В обґрунтування позову зазначає, що 13.08.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір №4886750 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого ТОВ зобов`язується надати відповідачу грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. 
За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: тип кредиту – кредит, сума кредиту складає 4000,00 грн; строк кредиту 360 днів: з 13.08.2024 по 07.08.2025; періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. 
Звертає увагу, що на підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору. 
Відповідно до зазначених вище умов договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало йому кредит в сумі 4000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку, що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення».
Також звертає увагу, що кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.
Також, 15.08.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем було укладено додатковий договір до договору № 4886750 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 13.08.2024. Сторони за взаємною згодою домовились, що згідно умов цього додаткового договору товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.2. додаткового договору).
Сума кредиту, яка було надана згідно з додатковим договором складає: 2000,00 грн.
Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед первісним кредитором, 31.03.2025 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі договору факторингу № 31/03/2025 за плату відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до відповідача.
Так, до позивача відповідно до укладеного договору факторингу від 31.03.2025 №31/03/2025 року перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №4886750 від 13.08.2024 загальна сума заборгованості склала 19770,00 грн, з якої заборгованість з тіла кредиту – 4000,00 грн, заборгованості за процентами – 13770,00 грн, штрафні санкції 2000,00 грн.
За покликання позивача відповідно до умов строк дії п. 1.3 договору № 4886750 строк кредиту 360 днів: з 13.08.2024 по 07.08.2025.
Станом на дату укладання договору факторингу від 31.03.2025 №31/03/2025, строк дії договору №4886750 від 13.08.2024 не закінчився, а тому, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у період з 01.04.2025 по 07.08.2025 (129 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 7740,00 грн.
Як зазначає позивач після укладання договору факторингу та переходу права вимоги до позивача, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», ані на рахунки первісного кредитора.
Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за договором № 4886750 загальною сумою 27510,00 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту – 4000,00 грн, нарахованих процентів первісним кредитором – 13770,00 грн, нарахованих процентів ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за 129 календарних днів 7740,00 грн, штрафні санкції 2000,00 грн.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, у позовній заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності, не заперечив проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позов не подавав, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутності суду також не подавав.
У відповідності до положень ст. ст. 280-281 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Процесуальні дії у справі
21.04.2026 ухвалою судді Ізяславського районного суду Хмельницької області у даній справі відкрито провадження та постановлено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 17.06.2026 задоволено клопотання представника позивача про витребування у АТ «Універсал Банк» письмових доказів.
У відповідності до положень ст. ст. 280-281 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду
Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 
Судом встановлено, що 13.08.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 був укладений договір №4886750 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.
Відповідно до умов кредитного договору сума кредиту складає 2000,00 грн, яка перераховується за реквізитами електронного платіжного засобу позичальника НОМЕР_2 . Строк, на який надається кредит 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів; стандартна процентна ставка 1,50% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3 договору; знижена процентна ставка 1,05% в день.
Договір №4886750 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 13.08.2024, додатки №1 та №2 до договору, паспорт споживчого кредиту підписані ОСОБА_1 електронним підписом.
Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулось через платіжну систему, на підставі укладеного договору № РК-П-19/03-01 про переказ коштів від 12.03.2019 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ».
За інформацією в довідці ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ», відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано грошові кошти на платіжну карту відповідача, яку відповідач зазначив під час укладання договору про надання споживчого кредиту.
Згідно листа ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення», відповідно до зазначеного договору №5091006 від 06.11.2024 було успішно перераховано грошові кошти у сумі 2000,00 грн на платіжну карту № НОМЕР_2 .
Також, 15.08.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 був укладений додатковий договір до договору №4886750 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 13.08.2024.
Відповідно до умов кредитного договору сума кредиту, яка надається згідно з цим додатковим договором складає: 2 000,00 грн. 1.3. Внесено зміни у п.1.2. договору та викладено його у наступній редакції: «1.2. На умовах, встановлених договором, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Тип кредиту – кредит. Сума кредиту складає: 4 000,00 грн.» 
Додатковий договір, додатки №1 та №2 до договору, паспорт споживчого кредиту підписані ОСОБА_1 електронним підписом.
Згідно листа ТОВ «ПЕЙТЕК» від 01.04.2025 № 20250401-2325 було успішно перераховано грошові кошти у сумі 15.08.2024 2000,00 грн на платіжну карту № НОМЕР_1 .
Згідно повідомлення АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК, оформленого листом №БТ/Е-27252 від 24.06.2026 встановлено, і, відповідно підтверджується, що рахунок (банківська картка) № НОМЕР_2 , який зазначений в кредитному договорі належить відповідачу, і на нього зараховано кошти 13.08.2024 та 15.08.2024 по 2000, 00 грн.
Тим самим є підтвердженим як факт належності банківської картки, так і зарахування відповідачу грошових коштів на виконання кредитного договору та додаткового договору.
Як вбачається з матеріалів справи така обставина по своїй суті не спростована відповідачем.
Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за договором №4886750 від 13.08.2024 заборгованість ОСОБА_1 станом на 31.03.2025 складає: 19770,00 грн, у тому числі: кредит – 4000,00 грн, проценти – 13770,00 грн, штрафні санкції – 2000,00 грн.
31.03.2025 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» був укладений договір факторингу №31/03/2025, за умовами якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передало (відступило) ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» право вимоги відносно боржників ТОВ «Лінеура Україна», в тому числі відносно ОСОБА_1 за кредитним договором №4886750 від 13.08.2024.
Враховуючи зазначене, до позивача відповідно до укладеного договору факторингу №31/03/2025 від 31.03.2025 перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №4886750 від 13.08.2024 - загальна сума заборгованості склала 19770,00 грн, у тому числі: кредит – 4000,00 грн, проценти – 13770,00 грн, штрафні санкції – 2000,00 грн, що підтверджується витягом з реєстру боржників від 31.03.2025 до цього договору факторингу.
Станом на дату укладання договору факторингу від 31.03.2025 №31/03/2025, строк дії договору №4886750 від 13.08.2024 не закінчився, а тому, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у період з 01.04.2025 по 07.08.2025 (129 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 7740,00 грн.
У даному випадку проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту, зазначеному в п. 1.3 договору №4886750 від 13.08.2024.
Суд констатує, що зобов`язання за договором відповідач належним чином не виконав.
У даному випадку проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту, зазначеному в п. 1.4. Договору №4886750 від 13.08.2024.
Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, провадження №61-7203 св 20, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, провадження №61-8449св19, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, провадження №61-9071св20, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України №675-VIII «Про електрону комерцію», (далі – Закон №675-VIII).
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону №675-VIII).
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону №675-VIII).
Згідно з ч.ч. 6, 8 ст. 11 вказаного Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Ст. 12 Закону №675-VIII визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, укладення договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Крім того суд враховує наступне.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.
Частиною 1 ст. 20 ЦК України визначено, що право на захист особа здійснює на свій розсуд.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач має право задовольнити свої порушені права шляхом звернення до суду з вимогою про стягнення з відповідача кожної складової грошової заборгованості за кредитним договором, нарахованої відповідно до умов кредитного договору.
Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його використання.
На підставі ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка може бути фіксованою або змінною. Тип процентної ставки визначається договором.
Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено ст. 526 ЦК України.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Згідно з ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист справ споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023, який набрав чинності 24.12.2023, доповнено ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» п. 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
П. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%.
Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24.12.2023 по 22.04.2024 включно денна процентна ставка має бути не більше 2,5%, з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно не більше 1,5%, а з 21.08.2024 не більше 1%.
Розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, однак вони повинні узгоджуватися з нормами Закону.
У даній справі договір №4886750 від 13.08.2024 про надання споживчого кредиту по було укладено 13.08.2024, строком на 360 календарних днів, з кінцевим терміном повернення коштів 07.08.2025.
Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 набрав чинності 24.12.2023, отже, до вказаних правовідносин слід застосовувати норми вищезазначеного Закону, а саме п. 17 його Прикінцевих та Перехідних положень.
Згідно з умовами укладеного між сторонами кредитного договору та розрахунком заборгованості позивача, відповідачу за період з 13.08.2024 по 11.09.2024 включно нараховано заборгованість зі сплати процентів із розрахунку денної процентної ставки 1,05 % в день, з 12.09.2024 – 1,5 %.
Також необхідно врахувати, що відповідачем не здійснено оплат на рахунок первісного кредитора.
Аналізуючи вищезазначені умови укладеного між сторонами кредитного договору та розрахунків заборгованості в частині нарахування процентів за користування кредитом, суд вважає, що нараховані відповідачу проценти з 21.08.2024 по кінець строку кредитування суперечать вимогам п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування», відтак підлягають перерахунку.
Так, за період з 21.08.2024 по 07.08.2025 включно, з урахуванням тіла кредиту 4000,00 грн, проценти за користування складатимуть 14080,00 грн (40,00 грн*1%*352 дні). При цьому суд враховує, що розмір нарахованої позивачем щоденної процентної ставки 1,05% за період з 13.08.2024 по 20.08.2024 включно (8 днів), що становить 273,00 грн, узгоджується з Прикінцевими та Перехідними положеннями Закону України «Про споживче кредитування», відтак перерахунку не підлягає.
Згідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За вказаних вище обставин, оскільки загальний розмір заборгованості з урахуванням нарахованих процентів складатиме 18353,00 грн (4000,00 грн + 14353,00 грн), в той час як позивач просив стягнути з відповідача заборгованість зі сплати процентів 21510,00 грн суд вважає позовні вимоги частково обґрунтованими.
Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за штрафними санкціями, суд зазначає наступне.
Згідно п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Воєнний стан в Україні запроваджено Указом Президента «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому його дія продовжувалася і триває на цей час.
Враховуючи, що строк дії таких обмежень триває із 24.02.2022 і на період дії воєнного, надзвичайного стану та тридцятиденний строк після його припинення або скасування, а позивачем нараховано штраф/пеню за прострочення платежів за кредитним договором в цей період, законні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 2000,00 грн пені/неустойки відсутні.
Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення заборгованості за пенею/штрафами в сумі 2000,00 грн задоволенню не підлягають.
Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №4886750 від 13.08.2024 у розмірі 18353,00 грн, з яких тіло кредиту – 4000,00 грн, заборгованість за процентами – 14353,00 грн.
Розподіл судових витрат між сторонами
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог – 1776,09 грн (66,71 %).
При вирішенні питання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.
Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Судом враховано, що 10.12.2024 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» та адвокатом Столітнім М.М. укладено договір про надання правової допомоги №10/12-2024.
Згідно п. 1 договору клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбаченим цим договором. 
При цьому, згідно заявки №15527 на виконання доручення до договору №10/12-2024 від 10.12.2024 та акту №15527 від 26.02.2026 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору №10/12-2024 від 10.12.2024 вбачається, що клієнт (позивач) доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту прав та інтересів клієнта з питань, що відносяться до стягнення заборгованості за кредитним договором №1513005.
Згідно акту №15527 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору №10/12-2024 від 10.12.2024 сторони погодили, що адвокат надав правову допомогу, загальна вартість наданих адвокатом послуг становить 10000,00 грн.
Вказані вище докази та рахунок на оплату №15527-26/02-2026 від 26.02.2026 у своїй сукупності підтверджують факт надання позивачу правової допомоги за договором про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024.
Зважаючи на той факт, що позивач у справі належним чином документально підтвердив витрати на професійну правничу допомогу, враховуючи, що позовну заяву задоволено частково, витрати на правову допомогу слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно сумі задоволених вимог у розмірі 6671,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись статями 12, 13, 76, 81, 133, 137, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (ЄДРПОУ - 44559822) заборгованість за договором №4886750 від 13.08.2024 договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту у розмірі 18353 (вісімнадцять тисяч триста п`ятдесят три) грн 00 коп.
У решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (ЄДРПОУ - 44559822) судовий збір у розмірі 1776 (одна тисяча сімсот сімдесят шість) грн 09 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6671 (шість тисяч шістсот сімдесят одна) грн 00 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте Ізяславським районним судом Хмельницької області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності у часників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне рішення з урахуванням ч. 5 ст. 268 ЦПК України складено 15.07.2026.

Суддя   Олександр Король