Новосанжарський районний суд Полтавської області

Справа № 629/3338/26
Провадження № 2/542/705/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2026 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді – Шарової-Айдаєвої О.О.,
за участю: 
секретаря судового засідання – Карась В.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Нові Санжари в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

22 квітня 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» (надалі також – позивач, ТОВ «Фінпром Маркет») через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» звернулось до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_1 (надалі також – відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості за договором кредиту № 71318273 в розмірі 13800 грн 00 коп. із яких: 4000 грн 00 коп. – сума заборгованості за основною сумою боргу, 1200 грн 00 коп. – сума заборгованості за процентами, 600 грн 00 коп. – сума заборгованості за комісією, 8000 грн 00 коп. – сума заборгованості за пенею/неустойкою.
Відповідно до ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27 квітня 2026 року справа за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передана за підсудністю до Новосанжарського районного суду Полтавської області (а.с. 15-16).
21 травня 2026 року цивільна справа № 629/3338/26 надійшла до Новосанжарського районного суду Полтавської області. Внаслідок автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа № 629/3338/26 надійшла до провадження судді Шарової-Айдаєвої О.О.
Ухвалою суду від 25 травня 2026 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до даної ухвали суд витребував у Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» інформацію щодо належності ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) карткового рахунку № НОМЕР_2 та виписку по картковому рахунку № НОМЕР_2 , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 , за період із 30 серпня 2025 року по 02 вересня 2025 року (а.с. 66-67).
Витребувана судом інформація надійшла до суду 17 червня 2026 року (а.с. 95-97).

Аргументи учасників справи
В обґрунтування своїх вимог ТОВ «Фінпром Маркет» посилалось на те, що 30 серпня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальність «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (надалі також – ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів у кредит № 71318273.
Відповідно до умов договору відповідач отримала грошові кошти у розмірі 4000 грн 00 коп., строком на 30 днів, із 30 серпня 2025 року по 28 вересня 2025 року, з (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,5%, яка нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, розмір комісії за надання кредиту – 15,00% від суми наданого кредиту, що складає 600 грн 00 коп.
Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію».
В подальшому, 28 вересня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальність «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 за ініціативою відповідача укладено додаткову угоду № 15872695 до договору позики № 71318273, за умовами якої відбулась пролонгація строку кредитування на 30 днів (до 28 жовтня 2025 року) та зміна денної процентної ставки (фіксованої) на 1%. Додаткова угода підписана електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису).
Позивачем зазначено, що факт отримання коштів позичальником підтверджується електронною платіжною інструкцією та довідкою ТОВ «Европейська платіжна система», відповідно до яких на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_2 , було перераховано кредитні кошти в сумі 4000 грн 00 коп., що є доказом видачі кредитних коштів.
У свою чергу, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, не повернула своєчасно позичальнику грошові кошти для погашення заборгованості, відповідно до умов договору, не сплатила заборгованість за відсотками.
У зв`язку з цим, заборгованість відповідача за договором кредиту склала: 13800 грн 00 коп. із яких: 4000 грн 00 коп. – сума заборгованості за основною сумою боргу, 1200 грн 00 коп. – сума заборгованості за процентами, 600 грн 00 коп. – сума заборгованості за комісією, 8000 грн 00 коп. – сума заборгованості за пенею/неустойкою. 
25 лютого 2026 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу № 25/02/26, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі і за договором кредиту № 71318273 від 30 серпня 2025 року.
Отже, до ТОВ «Фінпром Маркет» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором кредиту № 71318273 від 30 серпня 2025 року у загальному розмірі 13800 грн 00 коп. 
На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань, з огляду на що, позивач просив стягнути із ОСОБА_1 вказану суму заборгованості та судові витрати.
04 червня 2026 року від відповідача через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 79-87), за змістом якого ОСОБА_1 зазначила, що не заперечує факту отримання кредиту у розмірі 4000 грн 00 коп., однак вважає розмір вимог позивача значно завищеним.
Вказала, що позивачем заявлено до стягнення суму, яка значно перевищує розмір фактично отриманих коштів.
Також, просила суд врахувати її складне матеріальне становище, наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей, проходження чоловіком військової служби.
09 червня 2026 року від ТОВ «Фінпром Маркет» до суду надійшла заява про зменшення позовних вимог, за змістом якої позивач просив зменшити розмір позовних вимог і вважати їх наступними, зокрема: стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за договором кредиту № 71318273 в розмірі 5800 грн 00 коп., із яких: 4000 грн 00 коп. – сума заборгованості за основною сумою боргу, 1200 грн 00 коп. – сума заборгованості за процентами, 600 грн 00 коп. – сума заборгованості за комісією, а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2662 грн 40 коп. та витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн 00 коп. (а.с. 88).
10 червня 2026 року від відповідача до суду надійшли додаткові письмові пояснення, за змістом яких ОСОБА_1 просила під час вирішення судом питання про розподіл судових витрат врахувати її матеріальне та сімейне становище. Зазначила про необхідність перевірки співмірності заявлених позивачем витрат на професійну правову допомогу у розмірі 4500 грн 00 коп., із урахуванням ціни позову, складності справи та обсягу фактично наданих послуг (а.с. 93).
26 червня 2026 року від представника позивача через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» до суду надійшла заява про розгляд цивільної справи № 629/3338/26 за відсутності представника позивача, в якій він крім цього зазначив, що з відповіді наданої АТ КБ «Приват Банк», разом із банківською випискою, яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що картковий рахунок № НОМЕР_2 належить відповідачу, що 30 серпня 2025 року на цю банківську картку здійснено зарахування коштів в розмірі 4000 грн 00 коп., що підтверджує дійсність/реальність доказів наданих позивачем на підтвердження факту перерахування коштів на рахунок відповідача, а саме: електронна платіжна інструкція № 4a35f7a3-5945-49b2-a8fe-7650e76ee256 від 30 серпня 2025 року, що видана ТОВ «Европейська платіжна система», довідка № КД-000043747 від 04 березня 2026 року, що видана платіжною системою ТОВ «Европейська платіжна система», лист № 25/02/26-33399 від 25 лютого 2026 року виданий ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»(а.с. 99).
Позивач у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 77), у прохальній частині позовної заяви просив проводити розгляд справи без участі позивача та його представника (а.с. 10-зі звороту).
Крім того, у заяві від 03 червня 2026 року (а.с. 71) та у заяві від 26 червня 2026 року (а.с. 99) позивач просив справу розглядати за відсутності його представника.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином (а.с. 75),
ОСОБА_1 скористалась своїм правом та подала до суду відзив на позовну заяву, в прохальній частині якого просила розглянути справу без її особистої участі (а.с. 79-зі звороту -80).
У наданій до суду 04 червня 2026 року заяві відповідач також просила розглянути справу без її особистої участі, у зв`язку із проживанням у іншій області та перебуванням на її утриманні трьох неповнолітніх дітей (а.с. 81).
Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що 30 серпня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71318273 (надалі також – договір) (а.с. 29 – зі звороту-36).
Відповідно до пункту 2.1. договору кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту.
Пунктом 2.2. договору визначені параметри та умови кредиту, зокрема: сума кредиту 4000.00 грн; строк кредитування/строк договору 30 днів; процентна ставка/день 0,500% (фіксована); комісія за надання кредиту 15,00% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 600,00 грн); дата надання кредиту: 30.08.2025; дата повернення кредиту (останній день): 28.09.2025; денна процентна ставка/день – 1,000%; процентна ставка за понадстрокове користування кредитом (його частиною)/день – 4,00%; пеня/день – 4,00%; орієнтовна реальна річна процентна ставка – 2617,16%, орієнтовна загальна вартість кредиту – 5200.00 грн; загальні витрати за кредитом – 1200.00 грн.
Згідно з пунктом 5.5. договору він укладається сторонами дистанційно, в електронній формі, з використанням ІКС, в результаті чого, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію», у сторін договору виникають цивільні права та обов`язки.
Відповідно до пункту 6.1. договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти у розмірі, визначеному пунктом 2.2. договору. Проценти за користування кредитом нараховуються на суму кредиту (його залишок), виходячи із строку фактичного користування кредитом, за кожен день (календарну дату) користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту (включно) та включаючи день (дату) його повернення, до повного погашення заборгованості за договором. 
Згідно з пунктом 6.2. договору за надання кредиту позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту, яка нараховується в день надання кредиту та підлягає сплаті позичальником в останній день користування кредитом відповідно до пункту 2.2. договору. Розмір комісії, яка нараховується за надання кредиту визначений підпунктом 2.2.4. пункту 2.2. договору.
Відповідно до пункту 7.1. договору позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/ або строку виплати кредиту, установлених цим договором (пролонгація) на підставі поданого до кредитодавця звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Продовження строку кредитування здійснюється шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Ініціювання позичальником продовження строку кредитування відбувається без змін умов договору в бік погіршення для позичальника, якщо інше не визначено додатковою угодою. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням строку кредитування обираються позичальником самостійно під час ініціювання укладення додаткової угоди про продовження строку кредитування та визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між сторонами, а також відображаються позичальнику в особистому кабінеті.
Згідно з підпунктом 9.2.6. пункту 9.2. договору кредитодавець має право відступити право вимоги за договором або звернутися до суду для примусового стягнення заборгованості, у разі невиконання позичальником зобов`язань за договором.
Договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71318273 від 30 серпня 2025 року містить електронний підпис одноразовим ідентифікатором від імені ОСОБА_1 (а.с. 36).
Крім того, електронним підписом відповідач підписала таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є додатком № 1 до договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71318273 від 30 серпня 2025 року (а.с. 37).
Судом встановлено, що 28 вересня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 15872695 до договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71318273 від 30 серпня 2025 року (надалі також – додаткова угода) (а.с. 38-зі звороту-39).
Відповідно до пункту 1. додаткової угоди сторони домовились продовжити строк кредитування на 30 днів та викласти підпункт 2.2.2. пункту 2.2. договору в новій редакції: «2.2.2. Строк кредитування/Строк Договору 60 днів». 
На період продовження строку користування кредитом (пролонгації) до дати повернення кредиту, що визначена підпунктом 2.1. пункту 2 додаткової угоди, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за ставкою 1,00%. У зв`язку з цим викласти підпункт 2.2.3 пункту 2.2. договору в наступній редакції: «2.2.3. процентна ставка/день 1,00% (фіксована)».
Згідно з пунктом 2. додаткової угоди визначено, що у зв`язку зі зміною строку кредитування сторони домовились також, зокрема: викласти в новій редакції стовбці 2,3,6,7,8 таблиці пункту 2.2. договору, а саме: дата повернення кредиту (останній день): 28.10.2025; денна процентна ставка/день – 1,00%; орієнтовна реальна річна процентна ставка – 2070,39%, орієнтовна загальна вартість кредиту – 6400.00 грн; загальні витрати за кредитом – 2400.00 грн.
Додаткова угода № 15872695 до договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71318273 від 30 серпня 2025 року містить електронний підпис одноразовим ідентифікатором від імені ОСОБА_1 (а.с. 39).
Також, електронним підписом відповідач підписала таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є додатком № 1 до договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71318273 від 30 серпня 2025 року (а.с. 40).
Згідно з довідкою про ідентифікацію, відповідач під час укладення кредитного договору № 71318273 та додаткової угоди № 15872695 використовувала електронний підпис у формі одноразового ідентифікатора, який був відправлений їй на електронну пошту, зазначену у договорі (а.с. 40-зі звороту).
Відповідно до копії платіжної інструкції 4a35f7a3-5945-49b2-a8fe-7650e76ee256 від 30 серпня 2025 року, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» здійснило перерахування грошових коштів в розмірі 4000 грн 00 коп. отримувачу ОСОБА_2 , платіжний інструмент - НОМЕР_2 (Mastercard) (а.с. 42-зі звороту).
З інформації, що міститься у довідці ТОВ «Европейська платіжна система» вих. № КД-000043747 від 04 березня 2026 року вбачається, що ТОВ «Европейська платіжна система» підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код ЄДРПОУ 39861924), відповідно до умов договору про переказ коштів №ПВ30-09-20 від 30 вересня 2020 року, укладеного між Установою та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції: дата 30.08.2025; номер платежу 4a35f7a3-5945-49b2-a8fe-7650e76ee256; сума 4000.00 грн.; отримувач ОСОБА_3 – ЕПЗ номер НОМЕР_2 . Оскільки Установа не здійснює операцій з готівковими грошима, а перекази коштів здійснюється виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються (а.с. 41-зі звороту-42).
Крім цього, згідно з інформацієювих. 25/02/26-33399 від 25 лютого 2026 року, наданою ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», підтверджено видачу на банківську карту ОСОБА_1 онлайн-позики за номером платежу 4a35f7a3-5945-49b2-a8fe-7650e76ee256 (а.с. 41).
Відповідно до даних, отриманих за допомогою сервісу визначення банку за номером картки, а саме: за першими шістьома цифрами номера банківської картки (BIN) встановлено що банківська карта видана емітентом/банком «JSC CB PRIVATBANK» - АТ КБ «Приват Банк» (а.с. 29).
Отже, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, не повернула своєчасно позичальнику грошові кошти для погашення заборгованості, відповідно до умов договору, не сплатив заборгованість за відсотками.
З розрахунку заборгованості за договором № 71318273 від 30 серпня 2025 року,наданого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» встановлено, що за період із 30 серпня 2025 року по 28 жовтня 2025 року розмір заборгованості ОСОБА_1 за договором № 71318273 від 30 серпня 2025 рокуу загальному розмірі склав 13800 грн 00 коп. із яких: 4000 грн 00 коп. – сума заборгованості за тілом кредиту, 1200 грн 00 коп. – сума заборгованості за процентами, 600 грн 00 коп. – сума заборгованості за комісією, 8000 грн 00 коп. – сума заборгованості за пенею (а.с. 27-зі звороту-28). Також із наданого розрахунку вбачається, що відповідачем було здійснено оплату по кредиту у загальному розмірі 600 грн 00 коп., а саме: 27 вересня 2025 року на суму 500 грн 00 коп. та 28 вересня 2025 року на суму 100 грн 00 коп. (а.с. 27-зі звороту-28).
25 лютого 2026 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу № 25/02/26, відповідно до умов якого , ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає), а ТОВ «Фінпром Маркет» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників (а.с. 43-зі звороту-47).
Відповідно до пункту 1.1. договору факторингу № 25/02/26 від 25 лютого 2026 року, за цим договором клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна придбання) за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб.
Відповідно до Реєстру прав вимог № 2 від 25 лютого 2026 року, ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача у загальному розмірі 13800 грн 00 коп. із яких: 4000 грн 00 коп. – сума заборгованості за тілом кредиту, 1200 грн 00 коп. – сума заборгованості по процентам за користування, 8000 грн 00 коп. – сума заборгованості за пенею, 600 грн 00 коп. – комісія за надання позики (кредиту) (а.с. 47-зі звороту-48). 
Згідно з платіжними інструкціями кредитового переказу коштів ТОВ «Фінпром Маркет» здійснило оплату за договором факторингу № 25/02/26 від 25 лютого 2026 року, згідно з реєстром прав вимог № 2 від 25 лютого 2026 року (а.с. 49-50).
Відповідно до інформації АТ КБ «Приват Банк», наданої на виконання ухвали суду від 25 травня 2026 року, встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) (а.с. 95).
Відповідно до виписки по карті № НОМЕР_3 , на рахунок ОСОБА_1 30 серпня 2025 року, надійшли кошти в сумі 4000 грн 00 коп. (а.с. 96-97).
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором позики № 71318273 від 30 серпня 2025 року за період із 24 лютого 2026 року по 26 березня 2026 рокурозмір заборгованості ОСОБА_1 за договором позики № 71318273 від 30 серпня 2025 рокуу загальному розмірі складає 13800 грн 00 коп. із яких: 4000 грн 00 коп. – сума заборгованості за тілом кредиту, 1200 грн 00 коп. – сума заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами, 8000 грн 00 коп. – сума заборгованості за нарахованою та несплаченою пенею, 600 грн 00 коп. – сума заборгованості за нарахованою та несплаченою комісією (а.с. 21).
Суд зазначає, що позивач 09 червня 2026 року зменшив позовні вимоги, а саме: просив стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за договором кредиту № 71318273 в розмірі 5800 грн 00 коп., із яких: 4000 грн 00 коп. – сума заборгованості за основною сумою боргу, 1200 грн 00 коп. – сума заборгованості за процентами, 600 грн 00 коп. – сума заборгованості за комісією, а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2662 грн 40 коп. та витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн 00 коп. (а.с. 88).
Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного.

Норми права, які підлягають застосуванню
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону№ 675-VIII).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12статті 11 Закону № 675-VIII.
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів
Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно зі статтею 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до частини 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно зі статтею 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Висновки щодо правозастосування
Судом встановлено, що між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладений договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71318273 від 30 серпня 2025 року, відповідно до якого відповідач отримала кредит у сумі 4000 грн 00 коп. строком на 30 днів, із 30 серпня 2025 року по 28 вересня 2025 року із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,500%, яка нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту та комісією за надання кредиту – 15,00% (600 грн 00 коп.). 
Відповідно до копії платіжної інструкції 4a35f7a3-5945-49b2-a8fe-7650e76ee256 від 30 серпня 2025 року (а.с. 42-зі звороту), довідки ТОВ «Европейська платіжна система» вих. № КД-000043747 від 04 березня 2026 року (а.с. 41-зі звороту-42) та з інформаціївих. 25/02/26-33399 від 25 лютого 2026 року, наданої ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», грошові кошти в сумі 4000 грн 00 коп. за договором перераховані на картковий рахунок відповідача.
Відомості про отримання відповідачем кредитних коштів також підтверджуються інформацією, наданою АТ КБ «Приват Банк» у відповідь на ухвалу суду про витребування доказів від 25 травня 2026 року (а.с. 95-97).
Отже, суд зазначає, що позивачем належними чином доведений факт отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 4000 грн 00 коп.
Доказів на спростування факту укладення кредитного договору та факту отримання кредитних коштів відповідачем не надано.
Також, судом встановлено, що 28 вересня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 15872695 до договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71318273 від 30 серпня 2025 року, відповідно до якої відбулась пролонгація строку кредитування на 30 днів (до 28 жовтня 2025 року) та змінено розмір денної процентної ставки (фіксованої) на 1%. 
У поданому до суду відзиві на позовну заяву (а.с. 79-80) відповідач не заперечувала факту укладення договору між нею та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та факту отримання кредитних коштів у розмірі 4000 грн, лише вважала, що розмір вимог позивача є значно завищеним.
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Фінпром Маркет» на підставі договору факторингу № 25/02/26 від 25 лютого 2026 року набуло статус нового кредитора за кредитним договором № 71318273 від 30 серпня 2025 року, та отримало право вимоги щодо ОСОБА_1 відносно заборгованості за вказаним договором.
Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Відповідно до статті 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Факт передачі первісним кредитором права вимоги за кредитним договором підтверджується наданим до суду витягом з реєстру прав вимог (а.с. 47-зі звороту-48).
Досліджуючи заявлені до стягнення суми заборгованості за кредитним договором, суд зазначає наступне.
Відповідач, є дружиною військовослужбовця та відповідно до положень пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у неї відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.
Надаючи оцінку таким аргументам, суд виходить з такого.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», дія цього Закону поширюється, зокрема, на: військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, розвідувального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (далі - військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів), які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань, правоохоронних та розвідувальних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, у тому числі на території держави-агресора, під час їх безпосередньої участі у здійсненні та/або забезпеченні здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією проти України, а також на членів їх сімей.
Згідно з пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.
В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" № 303/2014 від 17 березня 2014 року та триває по теперішній час.
Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду в розумінні Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 813/402/17 (провадження № 11-609апп19) дійшла висновку про те, що за змістом наведених вище визначень, навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи.
Крім цього, на території України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан о 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який продовжує діяти. 
Отже, станом на дату отримання ОСОБА_1 кредиту та станом на дату розгляду справи діяв і, відповідно, діє особливий період.
Частиною 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці - особи, які проходять військову службу.
Отже, дія пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.
Такий висновок, зокрема міститься в постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 642/548/21. 
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 , відповідач ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_4 (а.с. 82).
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_6 (по стройовій частині) від 22 жовтня 2025 року № 273, вважається таким, що прибув і приступив до виконання службових обов`язків у службове відрядження з 22 жовтня 2025 року з метою подальшого проходження військової служби - солдат ОСОБА_4 , колишній військовослужбовець військової частини НОМЕР_7 , який був зарахований до тимчасово прибулого особового складу військової частини НОМЕР_8 (а.с. 86).
Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_6 (по стройовій частині) від 23 січня 2026 року № 25 солдата ОСОБА_4 , вважається таким, що із 23 січня 2026 року приступив до виконання службових обов`язків за вакантною посадою оператора взводу радіоелектронної розвідки розвідувальної роти військової частини НОМЕР_6 (а.с. 87).
Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що відповідач як дружина військовослужбовця, призваного за мобілізацією, під час особливого періоду має пільги, передбачені в тому числі й пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Оскільки з наданих відповідачкою документів, достеменно вбачається факт прибуття та виконання її чоловіком обов`язків військової служби з 22 жовтня 2025 року, то саме з цієї дати проценти на користування кредитом його дружиною стягненню не підлягають відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Таким чином, за період із 30 серпня 2025 року по 21 жовтня 2021 року, за відсутності належних доказів про перебування чоловіка відповідачки на військовій службі саме у цей період, до стягнення підлягають проценти у розмірі 920 грн 00 коп.
Щодо посилання відповідача на перебування у скрутному фінансовому стані, суд зазначає, що відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 належним чином зобов`язання щодо повернення основної суми боргу за кредитом – не виконала ані перед первісним кредитором, ані перед фактором - ТОВ «Фінпром Маркет», яке набуло право вимоги за відповідним договором позики на підставі договору факторингу.
Доказів протилежного відповідачем до суду не надано.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку ані первісному кредитору, ані позивачу, до якого перейшло право вимоги, відповідачем не повернуті, а також, що відповідачем добровільно не сплачені проценти за користування кредитом, зважаючи на заяву позивача про зменшення позовних вимог, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог 
Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При цьому, згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77 та статтею 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позов ТОВ «Фінпром Маркет» про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості в загальному розмірі за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71318273 від 30 серпня 2025 року в загальному розмірі 5520 грн 00 коп., із яких: 4000 грн 00 коп. – сума заборгованості за основною сумою боргу, 920 грн 00 коп. – сума заборгованості за процентами та 600 грн 00 коп. – сума заборгованості за комісією.
У задоволенні іншої частині позовних вимог позивачу необхідно відмовити.

Розподіл судових витрат
Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2662 грн 40 коп. (а.с. 2).
З відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені на 95,17% з розрахунку: 5520 грн 00 коп. (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 5800 грн 00 коп. (сума заявлених позовних вимог) = 89,34% (відсоток задоволених позовних вимог).
Отже, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 2533 грн 81 коп. із розрахунку: 2662 грн 40 коп. (сума сплаченого судового збору) х 95,17% (відсоток задоволених позовних вимог).
Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 4500 грн 00 коп.
Поряд з цим, у додаткових поясненнях, наданих до суду, відповідач просила зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу із урахуванням ціни позову, складності справи та обсягу фактично наданих послуг.
Надаючи оцінку клопотанню відповідача, суд зазначає таке.
Частиною 1 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частина 4 статті 137 ЦПК України передбачає, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).
Позивачем здійснено витрати на правову допомогу у сумі 4500 грн 00 коп., що підтверджується договором № 25-08/25/ФП про надання правничої допомоги від 25 серпня 2025 року (а.с. 50-зі звороту-53), витягом із Акту № 10-ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги від 25 серпня 2025 року № 25-08/25/ФП від 09 березня 2026 року, що є додатком № 2 до договору № 25-08/25/ФП про надання правничої допомоги від 25.08.2025 із детальним описом робіт, виконаних адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною (а.с. 54-зі звороту), актом приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, що є додатком №1 до договору № 25-08/25/ФП про надання правничої допомоги від 25.08.2025 (а.с. 55-56), платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 579946019.1 від 25 березня 2026 року про здійснення оплати акту № 10ФП приймання наданої правничої допомоги від 09 березня 2026 року за договором про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року (а.с. 56-зі звороту), копією ордеру про надання правничої допомоги серії АХ № 1287257 від 03 вересня 2025 року (а.с. 57), копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2099 від 03 квітня 2018 року (а.с. 57-зі звороту).
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01 серпня 2019 року в справі № 915/237/18, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.
Так, у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
З урахуванням вищенаведеного, виходячи з вимог розумності та справедливості, зважаючи на заяву відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку про те, що обсяг наданої позивачу правничої допомоги, є неспівмірним з вартістю послуг, оплачених відповідачем.
Надана представником позивача правнича допомога оцінена на 4500 грн, що не відповідає рівню складності даної справи та критерію розумності.
Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне зменшити розмір правової допомоги до 2000 грн.
Враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 1903 грн 40 коп., із розрахунку: 2000 грн 00 коп. (сума зменшеної правової допомоги) х 95,17% (відсоток задоволений позовних вимог).
На підставі викладеного, керуючись статтями 259, 263-265, 268 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики – задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (код ЄДРПОУ 43311346, вул. Садова, буд. 31/33, м. Ірпінь, Київська область) суму заборгованості за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71318273 від 30 серпня 2025 року у загальному розмірі 5520 грн 00 коп. (п`ять тисяч п`ятсот двадцять гривень), що складається із суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 4000 грн 00 коп. (чотири тисячі гривень), суми заборгованості за процентами в розмірі 920 грн 00 коп. (дев`ятсот двадцять гривень) та суми заборгованості за комісією в розмірі 600 грн 00 коп. (шістсот гривень).
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (код ЄДРПОУ 43311346, вул. Садова, буд. 31/33, м. Ірпінь, Київська область) понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 2533 грн 81 коп. (дві тисячі п`ятсот тридцять три гривні вісімдесят одна копійка) та понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 1903 грн 40 коп. (одна тисяча дев`ятсот три гривні сорок копійок).
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», код ЄДРПОУ 43311346, вул. Садова, буд. 31/33, м. Ірпінь, Київська область, 08205;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Суддя О.О. Шарова-Айдаєва