ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2026	м. Дніпро	Справа № 904/9266/21 (904/167/26)	

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г. за участю секретаря судового засідання Голігорової Т.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу:
за позовом Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро", м. Київ 
до відповідача ОСОБА_1 , Тернопільська область, Чортківський район, с. Турильче
третя особа-1 без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів"(01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30; ЄДРПОУ 35625014)
третя особа-2 без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Акціонерне товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Інвестохіллс Хеліантус" (01054, м. Київ, вул. Івана Франка (Шевченківський район), буд 22/24, нежитлове приміщення 31; ЄДРПОУ 43515433)
третя особа-3 без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17-А; ЄДРПОУ 44118658)
третя особа-4 без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Акціонерне товариство "Акціонерний Банк "РАДАБАНК" (49000, м. Дніпро, вул. Володимира Мономаха, 5; 
про субсидіарну відповідальність за доведення до банкрутства 
в межах справи №904/9266/21
за заявою Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро", м. Київ 
до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮМІН", с. Любимівська 
про визнання банкрутом.

Представники:
від позивача: Препелиця Ю.В., адвокат;
від відповідача: Кім Г.В., адвокат;
від третьої особи-1: не з`явився; 
від третьої особи-2: не з`явився; 
від третьої особи-3: Чернова С.С., представник; 
від третьої особи-4: не з`явився

ПРОЦЕДУРА:
В провадженні Господарського суду Дніпропетровської області перебуває справа №904/9266/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮМІН". Повноваження ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮМІН" виконує арбітражний керуючий Юрченко В.Я.
01.12.2025 до суду через систему "Електронний суд" від Акціонерного товариства "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" надійшла заява (позовна заява) (вх. номер суду 1629/25 від 01.12.2025) про покладення солідарної відповідальності на керівника боржника.
Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 01.12.2025 справі присвоєно єдиний унікальний номер 904/9266/21 (904/6785/25) та на підставі ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено головуючим у справі суддю Мартинюка С.В., у провадженні якої перебуває справа №904/9266/21 про банкрутство ТОВ "ЮМІН".
Ухвалою господарського суду від 03.12.2025 позовну заяву Акціонерного товариства "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" про покладення солідарної відповідальності на керівника боржника залишено без руху. Позивачу запропоновано протягом п`яти днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви.
08.12.2025 до суду через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою господарського суду від 10.12.2025 прийнято заяву (позовну заяву) Акціонерного товариства "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" до ОСОБА_2 про покладення солідарної відповідальності до розгляду в межах справи №904/9266/21 про банкрутство ТОВ "ЮМІН", відкрито провадження у справі №904/9266/21 (904/6785/25) та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Залучено до участі у справі в якості третіх осіб, без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", Акціонерне товариство "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Інвестохіллс Хеліантус", Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, Акціонерне товариство "Акціонерний Банк "РАДАБАНК", Товариство з обмеженою відповідальністю "АНТАРІУС ПРОМ" та призначити судове засідання на 20.01.2026 об 11:00 год.
Розпорядженням керівника Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2026 №67 відповідно до пункту 2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/9266/21.
Обґрунтування призначення проведення повторного автоматизованого розподілу справ: Мартинюка С.В. відраховано зі штату суддів Господарського суду Дніпропетровської області. 
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу від 15.01.2026 здійснено повторний автоматичний розподіл справи №904/9266/21 між суддями, та визначено її до розгляду судді Бєлік В.Г. 
Ухвалою господарського суду від 20.01.2026 справу №904/9266/21 прийнято суддею Бєлік В.Г. до свого провадження.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2026 прийнято до свого провадження справу №904/9266/21 (904/6785/25), розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання, яке відбудеться 11.02.2026 об 10:30 год.
09.02.2065 через систему "Електронний суд" від арбітражного керуючого Юрченко Володимира Ярославовича надійшов відзив на заяву позивача про покладення солідарної відповідальності на керівника боржника.
09.02.2065 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позов.
09.02.2065 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Призначене на 11.02.2026 о 10:30 год. судове засідання не відбулось, у зв`язку з екстреними та/або плановими відключенями електроенергії за період з 09:00 до 15:05 11.02.2026, про що складено відповідний Акт №15/26.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.02.2026 призначено судове засідання на 02.03.2026 о 11:00 год.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.02.2026 заяву представника відповідача адвоката Лихопьок Дениса Павловича про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду - задоволено, судове засідання, яке призначене на 02.03.2026 о 11:00 год., проводити в режимі відеоконференції за участю представника відповідача адвоката Лихопьок Дениса Павловича.
02.03.2026 від третьої особи-3 через систему "Електронний суд" надійшла заява про проведення судового засідання без участі представника.
У призначене судове засідання 02.03.2026 з`явились представники позивача та відповідача, представники третіх осіб не з`явилися, в судовому засіданні з розгляду справи по суті було оголошено перерву до 23.03.2026 о 12:00 год.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов. Представник відповідача просив у позові відмовити.
В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні 23.03.2026 оголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.
Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

АРГУМЕНТИ СТОРІН
Позиція позивача
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що встановлені в ході здійснення провадження у справі обставини, свідчать про порушення керівником боржника імперативних приписів ч.б ст. 34 КУзПБ, що проявилося у незверненні до господарського суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство у місячний строк у ситуації, коли задоволення вимог одного або кількох кредиторів призвело до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами (загроза неплатоспроможності).
Тобто, у Боржника до моменту відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника за заявою Банку були наявні зобов`язання перед принаймні двома кредиторами, строк виконання яких настав, у розмірі, який перевищував вартість усіх активів Боржника та існування таких обставин більше одного календарного місяця.
В даному випадку, в діях керівника боржника наявний факт порушення ним приписів ч.б ст. 34 КУзПБ, що у свою чергою є підставою для покладення на нього солідарної відпоідальності за зобовязаннями банкрута, які є непогашеними в силу відсутності у його власності майна,

Позиція відповідача 
Відповідач, заперечує проти позовних вимог та вважає безпідставним 
На думку відповідача, для покладення на керівника солідарної відповідальності за статтею 34 КУзПБ необхідно довести, що станом на 21 жовтня 2019 року (дату набрання чинності КУзПБ) або пізніше у боржника виникли обставини, що свідчать про загрозу неплатоспроможності. Згідно з абзацом першим частини 6 статті 34 КУзПБ загрозою неплатоспроможності є ситуація, коли задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами. Проте Банк не довів, що така загроза виникла саме після 21 жовтня 2019 року.
Усі зобов`язання Банкрута перед кредиторами виникли значно раніше набрання чинності КУзПБ. Вимоги Акціонерного товариства “Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд “ІНВЕСТОХІЛЛС ХЕЛІАНТУС” базуються на рішеннях від 17.12.2015 та 17.03.2016. Вимоги Банку базуються на рішеннях від 14.08.2017, 17.01.2017, 12.04.2017 та 28.03.2017. Отже, станом на 21.10.2019 грошові зобов`язання Банкрута вже існували майже у повному обсязі.
Відповідач зазначає, що Банк не довів жодної з передумов, необхідних для покладення солідарної відповідальності на керівника боржника відповідно до частини 6 статті 34 КУзІІБ.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ 
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.12.2021 відкрито провадження у справі №904/9266/21 за заявою Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" про визнання банкрутом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮМІН", розпорядником майна боржника – Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮМІН" призначено арбітражного керуючого Юрченко Володимира Ярославовича.
Ухвалою від 05.09.2022 за підсумками попереднього засідання затверджено реєстр вимог кредиторів по справі№ 904/9266/21 про банкрутство ТОВ “Юмін”, а саме:
- Акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро" з грошовими вимоги в розмірі 81 662, 00 грн. витрат на сплату судового збору та авансування винагороди арбітражному керуючому - 1 черга, 292 683 702, 54 грн. основної заборгованості 4 черга, 29 886 380, 70 грн. неустойки (штраф/пеня) - 6 черга, 19003741,16 грн. вимог, що забезпечені заставою – позачергово;
- Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" з грошовими вимоги в розмірі 4962,00 грн. (1 черга) - витрати по сплаті судового збору, 238 108 409, 46 грн. (4 черга) – основна заборгованість;
- Акціонерне товариства "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Інвестохіллс Хеліантус" з грошовими вимоги в розмірі 4 962, 00 грн. (1 черга) - витрати по сплаті судового збору, 604 873 513, 00 грн. (4 черга) - основна заборгованість.
Ухвалою від 05.12.2022 Господарський суд Дніпропетровської області визнав грошові вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17-А; ідентифікаційний код юридичної особи (відокремленого підрозділу) 44118658) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮМІН", а саме: - 1 черга - 4 962, 00 грн. (витрати по сплаті судового збору); - 2 черга 18 349, 65 грн. (вимоги щодо сплати ЄСВ).
Ухвалою від 14.02.2023 Господарський суд Дніпропетровської області здійснено заміну кредитора у справі №904/9266/21 в частині вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮМІН" в розмірі 481 036 290,40 грн. - 4 черга задоволення вимог кредиторів, а саме первісний кредитор Акціонерне товариство "ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ФОНД "ІНВЕСТОХІЛЛС ХЕЛІАНТУС" (ідентифікаційний код 43515433) на нового кредитора - Товариство з обмеженою відповідальністю "АНТАРІУС ПРОМ" (ідентифікаційний код 44633125). В решті вимог заяви - відхилено. 
Ухвалою від 23.01.2023 Господарський суд Дніпропетрвоської області визнав поточні грошові вимоги Акціонерного товариства "Акціонерний Банк "РАДАБАНК" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮМІН" , а саме:- 5 368, 00 грн. – судовий збір (1 черга); - 11 304, 15 грн. - основна заборгованість (4 черга).
Ухвалою від 01.08.2023 Господарський суд Дніпропетрвоської області визнав конкурсні грошові вимоги Акціонерного товариства "Акціонерний Банк "РАДАБАНК" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮМІН", а саме: - 1 черга - 4 962, 00 грн. (витрати по сплаті судового збору); - 4 черга - 19 948, 50 грн. (основна заборгованість); - 6 черга - 3 825, 25 грн. (пеня).
Постановою господарського суду від 06.06.2023р.:
- припинено процедуру розпорядження майном ТОВ "ЮМІН";
- припинено повноваження розпорядника майна арбітражного керуючого Юрченко В.Я.;
- визнано ТОВ “ЮМІН” - банкрутом;
- відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 12 місяців;
- ліквідатором ТОВ "ЮМІН" призначено арбітражного керуючого Юрченко Володимира Ярославовича.
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань засновником (учасником) товариства є Коссов Є.В., Розмір частки засновника (учасника): 2970000,00 грн. Загальний розмір статутного капіталу складає 3000000,00 грн., тобто ОСОБА_1 володіє 99 (дев`яносто дев`ять) % статутного капіталу.
АТ “Банк Кредит Дніпро” зазначили, що на підставі укладеного з ФОП Філатовим В.В. було замовлено проведення аналізу фінансово-господарського стану ТОВ “ЮМІН”, код ЄДРПОУ 34823177, відповідно до Методичних рекомендацій шодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, затверджених наказом Міністерства економіки України від 19.01.2006 року № 14.
За результатами чого було підготовлено Звіт за результатами проведення аналізу фінансово-господарської діяльності, інвестеційного становища та становищ на ринках ТОВ “ЮМІН” код ЄДРПОУ 34823177 (надалі “Звіт”). 
На сторінці 35 Звіту зазначено: Показники для виявлення ознак дій з доведення до банкрутства ТОВ “ЮМІН”. 
Показник забезпечення зобов`язань боржника всіма його активами протягом всього аналітичного періоду не змінювався та дорівнював – 0,98. Наведені результати розрахунків вказують на те, що активи не покривають навіть поточні зобов`язання, тобто підприємство структурно неплатоспроможне.
Показник забезпечення зобов`язань боржника всіма його оборотними активами протягом всього аналітичного періоду не змінювався та дорівнював – 0,83.
Наведені результати розрахунків вказують на те, що підприємство не може своєчасно розрахуватись за зобов`язаннями без залучення сторонніх ресурсів або реалізації необоротних активів.
Відповідно до Звіту Розмір чистих активів протягом всього аналітичного періоду не змінювався та дорівнював – (-4 201,00) тис. грн. Наведені результати розрахунків демонструють наявність значного боргового навантаження та боргів, які перевищують вартість усіх активів підприємства.
Попри наявні ознаки абсолютного погіршення фінансового стану підприємства, які прямо свідчили про ознаки його критичної неплатоспроможності, відповідальними особами та органами управління банкрута не було вжито жодних дій для скликання загальних зборів учасників з метою визначення подальших дій, зокрема щодо припинення діяльності чи звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Бездіяльність відповідальних осіб та органів управління у даному випадку є прямим порушенням законодавчо встановлених обов`язків, що в подальшому спричинило погіршення фінансового стану підприємства та завдало істотної шкоди кредиторам.
Така бездіяльність свідчить про недобросовісне виконання посадових обов`язків керівником товариства та учасником товариства, що, відповідно до положень законодавства, може бути підставою для притягнення до цивільно-правової або субсидіарної відповідальності.
Результати проведеного аналізу фінансового стану ТОВ “ЮМІН” та наявні факти “вимивання” капіталу та виведення майна підприємства, вказують про наявні економічні ознаки дій з доведення до банкрутства.
З аналізу фінансової звітності за 2019 – 2021 роки вбачається повна відсутність господарсько-економічної діяльності, що прямо суперечить меті діяльності, закріпленій у статуті підприємства.
Позивач стверджує, що з аналізу банківських виписок, вбачаються наявні операції у період з 28.12.2013 по дату видання виписки 18.08.2023 року, з надання поворотної фінансової допомоги на суму понад 300 млн. грн. та неповернутої суми в розмірі 94 373965,00 грн. Відсутність доказів про її повернення , інформації щодо здійснення претензійно-позовної роботи про стягнення з боржників коштів та не передача первинних документів ліквідатору ТОВ “Юмін” , свідчать про умисні дії відповідальних осіб та органів управління боржника направлені на виведення грошових коштів, на пов`язаних і третіх осіб.
На сторінці 38 Звіту зазначені: Показники для виявлення ознак дій з приховування банкрутства ТОВ “ЮМІН”. 
Відповідно до Звіту ознаки критичної неплатоспроможності, що відповідають фінансовому стану потенційного банкрутства, мають місце в разі, коли на початку і наприкінці фінансового року та або кварталу присутні ознаки поточної неплатоспроможності, а коефіцієнт покриття і коефіцієнт забезпечення власними засобами наприкінці звітного кварталу менші за їхні нормативні значення - 1,0 та 0,1 відповідно.
Якщо за підсумками року коефіцієнт покриття менший за 1,0 і підприємство не отримало прибутку, такий його фінансовий стан характеризується ознаками надкритичної неплатоспроможності. У такому разі задоволення визнаних судом вимог кредиторів можливе шляхом застосування ліквідаційної процедури.
Коефіцієнт покриття дає загальну оцінку ліквідності активів, показуючи скільки гривень від вартості поточних активів підприємства припадає на одну гривню поточних зобов`язань.
Протягом аналітичного періоду даний показник, не змінювався та дорівнював 0,83, що є нижчим за нормативне значення (>1).
Коефіцієнт забезпечення власними засобами характеризує рівень забезпеченості підприємства власними джерелами формування оборотних активів.
Протягом аналітичного періоду даний показник, не змінювався та дорівнював – (-0,21), що є нижчим за нормативне значення (>0,1), і вказує на абсолютну відсутність забезпеченості підприємства власними джерелами формування оборотних активів.
Позивач зазначив, що отриманий результат обчислення вищевказаних коефіцієнтів, від початку та впродовж усього аналітичного періоду за 2019 – 2021 року, фінансовий стан ТОВ “ЮМІН” характеризувався ознаками надкритичної неплатоспроможності, отже задоволення визнаних судом вимог кредиторів можливе шляхом застосування ліквідаційної процедури та покладання на відповідальних осіб підприємства субсидіарної та/або солідарної відповідальності згідно з КУзПБ.
У Звіті на підставі отриманих даних, обчислення коефіцієнтів та показників, які характеризують фінансово-господарську діяльність ТОВ “ЮМІН” встановлено наступне:
- присутні опосередковані ознаки дій з приховування банкрутства ТОВ “ЮМІН”;
- наявні ознаки дій з доведення до банкрутства ТОВ “ЮМІН”;
- ознаки фіктивного банкрутства ТОВ “ЮМІН” відсутні;
- протягом усього досліджуваного періоду, фінансовий стан ТОВ “ЮМІН” характеризується ознаками надкритичної неплатоспроможності.
Статутом ТОВ “Юмін” , затвердженого протоколом загальних зборів учасників ТОВ “Юмін” № 26-06 від 26 червня 2019 року, передбачено наступне:
2.1 Товариство створюється з метою отримання прибутку.
5.1.1 Учасники товариства мають право брати участь в управлінні Товариства.
5.1.4. Учасники товариства мають право одержувати інформацію про діяльність Товариства. На вимогу учасника Товариство зобов`язане надавати йому для ознайомлення річні баланси, звіти Товариства про його діяльність, протоколи Зборів.
5.1.7. Учасники товариства мають право висувати на розгляд управління Товариства пропозиції з питань діяльності Товариства.
5.3.2. Учасники Товариства зобов`язані виконувати свої зобов`язання перед Товариством, в тому числі і пов`язані з майновою участю.
5.3.5. Учасники Товариства зобов`язані утримуватися від всілякої діяльності, котра може заподіяти Товариству шкоду.
5.3.6. Учасники Товариства зобов`язані нести інші обов`язки, що передбачені законодавством України.
6.1.1. Органами Товариства є загальні збори учасників та виконавчий орган.
6.3.2. До компетенції загальних зборів учасників належать:1)визначення основних напрямів діяльності товариства; 3) зміна розміру статутного капіталу;
9) затвердження результатів діяльності товариства за рік або інший період;
11) прийняття рішень про виділ, злиття, поділ, приєднання, ліквідацію та перетворення товариства.
Пунктом 6.5.3. передбачено скликання загальних зборів учасників, якщо вартість чистих активів товариства знизилася більше як на 50 відсотків порівняно з цим показником станом на кінець попереднього року, виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників, які мають відбутися протягом 60 днів з дня такого зниження. До порядку денного таких загальних зборів учасників включаються питання про заходи, які мають бути вжиті для покращення фінансового стану товариства, про зменшення статутного капіталу товариства або про ліквідацію товариства.
6.5.4. Вимога про скликання загальних зборів учасників подається виконавчому органу товариства в письмовій формі із зазначенням запропонованого порядку денного. У разі скликання загальних зборів учасників з ініціативи учасників товариства така вимога повинна містити інформацію про розмір часток у статутному капіталі товариства, що належать таким учасникам.
6.5.8. У разі якщо протягом 10 днів з дня, коли товариство отримало чи мало отримати вимогу про скликання загальних зборів, учасники не отримала повідомлення про скликання загальних зборів учасників, які ініціювали їх проведення, можуть скликати загальні збори учасників самостійно. У такому випадку обов`язки щодо скликання та підготовки проведення загальних зборів учасників, а передбачені цим статутом, покладаються на учасників товариства, які ініціювали загальні збори учасників.
На сторінці 40 Звіту в розділі 5 викладені загальні висновки (в тому числі про наявність ознак з дій приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства), де зазначено, що “з огляду на обставини справи про банкрутство, відсутність будь-яких наявних активів та пропозицій щодо санації боржника або укладання мирової угоди, задоволення визнаних грошових вимог кредиторів можливе шляхом застосування ліквідаційної процедури до ТОВ “Юмін” та покладання субсидіарної та/або солідарної відповідальності на керівників та відповідальних органів управління боржника”.
Позивач зазначив, що враховуючи наведене вище, а також - положення статуту, дані фінансової звітності, висновки та відомості Звіту за результатами проведення аналізу фінансово-господарської діяльності, інвестиційного становища та становища на ринках ТОВ “Юмін” констатує наявність підстав для покладання субсидіарної відповідальності у зв`язку з доведенням до банкрутства ТОВ “Юмін” на ОСОБА_1 . Основою такого висновку, зокрема, є те, що:
- по-перше, саме з вини цієї особи ТОВ “Юмін” доведено до банкрутства;
- по-друге, протягом 2019-2021 років учасником не ініціювалися збори учасників ТОВ “Юмін” через наявні ознаки критичної неплатоспроможності боржника. Не вживалися жодні заходи, які мали бути вжиті для покращення фінансового стану товариства, не приймалися рішення про зменшення статутного капіталу товариства або про ліквідацію товариства.
Крім того, дії учасника боржника були в дійсності направлені на виведення майнових активів боржника у вигляді грошових коштів на суму понад 300 млн грн, що об`єктивно зменшило платоспроможність та/або стало причиною неплатоспроможності боржника, а в подальшому після визнання боржника банкрутом унеможливило формування ліквідаційної маси банкрута і, відповідно, задоволення вимог кредиторів;
- по-третє, дії/бездіяльність учасника боржника перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із обставинами доведення боржника до банкрутства та неможливістю задовольнити кредиторські вимоги у межах справи про банкрутство за рахунок майна боржника.
Вказані обставини і стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ
За змістом частини першої статті 215 Господарського кодексу України у випадках, передбачених законом, суб`єкт підприємництва - боржник, його засновники (учасники), власник майна, а також інші особи несуть юридичну відповідальність за порушення вимог законодавства про банкрутство, зокрема фіктивне банкрутство, приховування банкрутства або умисне доведення до банкрутства.
Умисним банкрутством визнається стійка неплатоспроможність суб`єкта підприємництва, викликана цілеспрямованими діями власника майна або посадової особи суб`єкта підприємництва, якщо це завдало істотної матеріальної шкоди інтересам держави, суспільства або інтересам кредиторів, що охороняються законом (частина третя наведеної статті Кодексу).
Передбачено три види юридичної відповідальності за вказані види порушення вимог законодавства про банкрутство: кримінальну, адміністративну та цивільну - субсидіарну як різновид цивільної.
Відповідно до правових висновків, викладених у постановах Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду від 30.01.2018 р. у справі № 923/862/15, від 28.08.2018 р. у справі № 927/1099/13, від 18.10.2018 р. у справі № 923/1297/14, від 05.02.2019 р. у справі № 923/1432/15, від 03.09.2019 р. у справі № 923/1494/15, субсидіарна відповідальність за доведення до банкрутства за своєю правовою природою є відповідальністю за зловживання суб`єктивними цивільними правами, які завдали шкоди кредиторам, є самостійним цивільно-правовим видом відповідальності, оскільки законодавство не пов`язує можливості покладення на третіх осіб субсидіарної відповідальності з наявністю вироку у кримінальній справі щодо таких осіб про встановлення в їх діях (бездіяльності) кримінального правопорушення. У цьому випадку особи згідно зі спеціальним приписом Закону про банкрутство (КУзПБ) притягуються до цивільної відповідальності у формі стягнення.
Суб`єктами правопорушення (субсидіарної відповідальності) є засновники (учасники, акціонери) або інші особи, у тому числі керівник боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, за умови існування вини цих осіб у банкрутстві боржника, тобто вчиненні суб`єктом (суб`єктами) субсидіарної відповідальності винних дій, що призвели до банкрутства боржника.
Кодекс України з процедур банкрутства не встановлює заборони для покладення субсидіарної відповідальності на засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі на керівника боржника, повноваження яких до та на час порушення/ здійснення провадження у справі про банкрутство припинились, оскільки одним із визначальних для цієї відповідальності є причинно-наслідковий зв`язок між діями/ бездіяльністю цих осіб та наслідками у вигляді доведення боржника до банкрутства та подальшого банкрутства, за умови винних дій цих осіб (суб`єктивна сторона) (правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.06.2020 р. у справі № 910/21232/16, від 14.07.2020 р. у справі № 904/6379/16).
Перелік суб`єктів субсидіарної відповідальності урегульовано положеннями частини другої статті 61 КУзПБ. Так, відповідно до наведених положень чинного законодавства під час здійснення своїх повноважень ліквідатор, кредитор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою. У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями. Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом.
Аналіз положень наведених положень із застосуванням філологічного, системного та телеологічного (цільового) способів їх інтерпретації свідчить, що у них закріплено припис згідно з яким суб`єктами субсидіарної відповідальності за доведення до банкрутства є: 1) засновники (учасники, акціонери); 2) керівники боржника; 3) інші особи, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії.
Виходячи зі частини другої статті 61 КУзПБ суб`єктів субсидіарної відповідальності умовно можна поділити на дві групи:
І група - засновники (учасники, акціонери) та інші особи, які відповідно до закону за своїм юридичним статусом та відповідно до установчих документів мають право безпосередньо давати обов`язкові для виконання боржником (його органів управління) вказівки, приймати рішення, видавати розпорядження чи накази боржнику. У законодавстві України віднесені до цієї групи особи іменуються як: "заінтересовані особи стосовно боржника" (стаття 1 КУзПБ), "пов`язані особи" (стаття 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції", стаття 14.1.159. Податкового кодексу України, стаття 52 Закону України "Про банки та банківську діяльність"), "кінцевий бенефіціарний власник (контролер)" (стаття 1 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення");
ІІ група - інші особи, які не мають формалізованих зв`язків із юридичною особою-боржником однак мають змогу іншим чином визначати та впливати на поведінку боржника в господарських відносинах. Такі особи самостійно або спільно з іншими особами визначають волю боржника щодо здійснення або утримання від здійснення певних дій.
Тлумачення змісту абзацу 1 частини другої статті 61 КУзПБ свідчить, що приписами цих норм до суб`єктів субсидіарної відповідальності віднесено третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника за доведення його до банкрутства.
Схожі за змістом положення містить частина перша статті 619 ЦК України, якою передбачено, що договором або законом поряд із відповідальністю боржника може бути передбачена додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи та частина перша статті 215 ГК України згідно якої інші особи несуть юридичну відповідальність за порушення вимог законодавства про банкрутство, зокрема фіктивне банкрутство, приховування банкрутства або умисне доведення до банкрутства.
Участь третіх осіб у зобов`язанні закріплено у статті 511 ЦК України ("Третя особа у зобов`язанні"), диспозиція якої хоча і передбачає умову щодо можливості виконання зобов`язань третьою особою, однак не містить визначення кола таких осіб.
Аналогічно не містять умов щодо кола третіх осіб у зобов`язанні приписи статті 528 ЦК України, статті 194 ГК України, якими унормовано можливість виконання зобов`язання іншою особою (третьою особою).
Натомість абзац 2 частини другої статті 61 КУзПБ чітко встановлює, що такими суб`єктами є засновники (учасники, акціонери) або інші особи, у тому числі керівник боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, за умови доведення вчинення ними винних дій (бездіяльності), що потягнули наслідки у вигляді, як неплатоспроможності боржника, так відсутності у боржника активів для задоволення вимог кредиторів у ліквідаційній процедурі.
Отже системний аналіз змісту частини другої статті 61 КУзПБ у взаємозв`язку з іншими нормами законодавства дає підстави для висновку, що до третіх осіб, які несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника, у зв`язку з доведенням його до банкрутства відносяться будь-які особи, наслідком дій або бездіяльності яких стало банкрутство юридичної особи і це відповідає змісту інституту субсидіарної відповідальності осіб винних у доведенні до банкрутства боржника, метою якого є створення для кредиторів в межах справи про банкрутство додаткових гарантій захисту їх прав та законних інтересів та недопущення використання юридичної особи як інструменту безпідставного збагачення за чужий рахунок, відтак забезпечення стабільності функціонування ринку та фінансової дисципліни.
Юридичним механізмом досягнення наведеної мети є притягнення винних осіб у доведенні боржника до банкрутства, які використовували таку особу як прикриття ("вуаль") для досягнення своїх цілей (отримання доходів, матеріальної вигоди, зокрема через зловживання правом тощо), до додаткової (субсидіарної) відповідальності і стягнення на користь кредиторів непогашених у ліквідаційній процедурі кредиторських вимог.
Тож визначаючи суб`єкта відповідальності суду слід враховувати, що кожна дія або бездіяльність, що стали причиною неплатоспроможності боржника, має визначатися окремо так само як і особи, які причетні до такої дії (бездіяльності).
На відміну від Кримінального кодексу України та Кодексу України про адміністративні правопорушення, у положеннях яких законодавець чітко визначив диспозицію кримінального та адміністративного порушення з доведення до банкрутства та фіктивного банкрутства (частина друга статті 61 КУзПБ) має власну диспозицію (зміст) правопорушення: "банкрутство боржника з вини його засновників чи інших осіб, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника-юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника…".
Однак, законодавцем не конкретизовано, які саме дії чи бездіяльність складають об`єктивну сторону такого правопорушення. Тому при вирішенні питання щодо кола обставин, які мають бути доведені суб`єктом звернення (ліквідатором) та, відповідно, підлягають встановленню судом для покладення субсидіарної відповідальності, мають прийматися до уваги також положення частини першої статті 215 ГК України та підстави для порушення справи про банкрутство, з огляду на які такими діями можуть бути, зокрема:
1) вчинення суб`єктами відповідальності будь-яких дій, направлених на набуття майна, за відсутності активів для розрахунку за набуте майно чи збільшення кредиторської заборгованості боржника без наміру її погашення;
2) прийняття суб`єктами відповідальності рішення при виведення активів боржника, внаслідок чого настала неплатоспроможність боржника по його інших зобов`язаннях;
3) прийняття суб`єктами відповідальності рішення, вказівок на вчинення майнових дій чи бездіяльності боржника щодо захисту власних майнових інтересів юридичної особи боржника на користь інших юридичних осіб, що мало наслідком настання неплатоспроможності боржника тощо.
Аналогічні за змістом висновки щодо кола обставин (перелік яких не є вичерпним), які мають братися до уваги під час розгляду питання застосування субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство сформовано у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 910/21232/16, від 30.01.2018 у справі № 923/862/15, від 05.02.2019 у справі № 923/1432/15 та від 10.03.2020 у справі № 902/318/16, від 01.10.2020 у справі № 914/3120/15, від 12.11.2020 у справі № 916/1105/16, від 10.12.2020 у справі 922/1067/17.
Якщо рішення (правочини), що змінили економічну і (або) юридичну долю боржника, прийняті (укладені) під впливом особи, яка брала участь у їх прийнятті, визначала істотні умови цих правочинів, вчиняла інші юридичні дії така особа є особою, яка має вплив на дії боржника.
Під діями (бездіяльністю) третіх осіб, які мають безпосередній або інший вплив на дії боржника, що призвели до неможливості погашення ним вимог кредиторів, слід розуміти такі дії (бездіяльність), які стали реальною причиною банкрутства боржника, тобто ті за відсутності яких банкрутство не настало.
Суд звертає увагу, що однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Будь-яка господарська операція, дія суб`єкта господарювання повинна мати розумне пояснення мети та мотивів її здійснення, які мають відповідати інтересам цієї юридичної особи.
Вочевидь, що на особу, яка отримала вигоду з протиправної, в тому числі недобросовісної поведінки керівника чи засновників боржника поширюються правила субсидіарної відповідальності.
Згідно з цими правилами суб`єктом субсидіарної відповідальності може бути особа, яка отримала істотну (відносно масштабу діяльності боржника) вигоду у вигляді збільшення активів, яка не могла б утворитися у випадку відповідності дій засновників та керівника боржника закону, в тому числі принципу добросовісності.
Аналогічного висновку дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 22.04.2021 р. у справі № 915/1624/16.
Позивачем не надано доказів дій відповідача які стали реальною причиною банкрутства боржника, тобто тих за відсутності яких банкрутство не настало би. 
Згідно з постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.06.2023 у справі №904/9266/21 арбітражний керуючий ОСОБА_3 провів аналіз показників фінансово-господарської діяльності, інвестиційного становища, ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства.
За результатами цього аналізу було встановлено, що ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства не виявлено.
Фінансовий стан підприємства має наявність ознак неплатоспроможності у вигляді наявності значної суми непогашених боргових зобов`язань.
Позивач не заперечував проти цього висновку, не оскаржував такі дії арбітражного керуючого та не надав альтернативного експертного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, строк виконання наступних грошових зобов`язань, визнані господарським судом в межах справи про визнання банкрутом ТОВ «Юмін» настав раніше, ніж відповідач став засновником (учасником) Товариства, а саме
- АТ "ЗНВКІФ "ІНВЕСТОХІЛЛС ХЕЛІАНТУС" (правонаступник ПАТ «ВТБ БАНК») на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області №904/8884/15 від 17.12.2015 в сумі 295 334 222,09 гривень, строк виконання зобов`язання 17.12.2015;
- АТ "ЗНВКІФ "ІНВЕСТОХІЛЛС ХЕЛІАНТУС" (правонаступник ПАТ «ВТБ БАНК») на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області №904/8312/15 від 17.03.2016 в розмірі 6 344 637,80 доларів СІЛА та 13 645 159.60 гривень, строк виконання зобов`язання 17.03.2016;
- ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" (правонаступник АТ Альфа-Банк) (кінцева дата погашення заборгованості за Кредитним договором №085/12/13-010 (Додаткова угода №4 від 15.08.2013р.) в сумі 238 108 409,96 гривень, строк виконання настав 31.07.2018;
- АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" виникла заборгованість на підставі рішень Господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2017 №904/6460/16, від 17.01.2017 по справі №904/7904/16, від 12.04.2017 по справі №904/8048/16, від 28.03.2017 по справі №904/7942/16 в сумі 256 886 278,70 гривень, строк виконання яких настав 14.08.2017.
Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у спірний період засновниками ТОВ "ЮМІН" були: ТОВ "АДРЕСЬ" із часткою 30000,00 гривень, що відповідає 1% статутного капіталу, та ТОВ "ЮКРЕЙН МІНЕРАЛС" із часткою у статутному капіталі 2970000,00 гривень, що відповідає 99 % статутного капіталу.
Отже у період виникнення заборгованості ТОВ "ЮМІН" як боржника фізична особа - ОСОБА_1 – не мав впливу на діяльність ТОВ "ЮМІН". 
Відтак відповідач не є суб`єктом субсидіарної відповідальності.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Закріплений у наведеній нормі принцип незворотності дії закону та інших нормативно-правових актів у часі (lex ad praeterian non valet) полягає в тому, що дія їх не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання ними чинності, за винятком випадку коли закон або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював і Конституційний Суд України. Зокрема, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Отже, за загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до події, факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце (див. висновок щодо застосування частини першої статті 58 Конституції України, викладений у постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 3-1085гс15).
Подібний висновок щодо неможливості застосування частини шостої статті 34 КУзПБ до оцінки подій (обставин загрози неплатоспроможності), що мали місце до введення в дію КУзПБ, викладений у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.07.2022 у , справі № 902/1023/19, від 09.03.2024 у справі № 904/6900/20.
Як вбачається з матеріалів справи, усі зобов`язання Банкрута перед кредиторами виникли значно раніше набрання чинності КУзПБ. Вимоги Акціонерного товариства “Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд “ІНВЕСТОХІЛЛС ХЕЛІАНТУС” базуються на рішеннях від 17.12.2015 та 17.03.2016. Вимоги Банку базуються на рішеннях від 14.08.2017, 17.01.2017, 12.04.2017 та 28.03.2017. Отже, станом на 21.10.2019 грошові зобов`язання Банкрута вже існували майже у повному обсязі.
Суд звертає увагу, що після 21.10.2019 у Банкрута не виникло жодних нових грошових зобов`язань. 
Відповідно до частини 3 статті 44 КУзПБ розпорядник майна зобов`язаний проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника, встановлювати за результатами його проведення наявність або відсутність ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, вчинення незаконних дій у разі банкрутства. Аналогічний обов`язок передбачений частиною 2 пункту 3 статті 12 КУзПБ, згідно з якою арбітражний керуючий зобов`язаний проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника та подавати результати такого аналізу до господарського суду разом з документами, що підтверджують відповідну інформацію.

За приписами частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).
За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із положеннями ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Враховуючи вищевикладене, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам наявним в матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

СУДОВІ ВИТРАТИ
Щодо судового збору.
Частиною четвертою статті 129 ГПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Таким чином, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви залишаються за позивачем.
Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:
В задоволені позову відмовити повністю.
Судові витрати залишити за позивачем.
Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.
Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено та підписано - 10.07.2026. 

Суддя	 	В.Г. Бєлік