154/1873/26 
3/154/715/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2026 року м. Володимир
Суддя Володимирського міського суду Волинської області Вітер І.Р., за участю секретаря судового засідання Багдасарової Л.А., захисника Лавренчука О.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
08 травня 2026 року до Володимирського міського суду Волинської області з Володимирського РВП ГУНП у Волинській області надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 655639 від 02 травня 2026 року, ОСОБА_1 02 травня 2026 року о 22 год 30 хв по вул. Озерній керував транспортним засобом KIA CEED, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознакою алкогольного сп`яніння — різким запахом алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Протокол ОСОБА_1 не підписаний.
До матеріалів справи долучено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у якому зазначено ознаку алкогольного сп`яніння — різкий запах алкоголю з порожнини рота та зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду. Акт ОСОБА_1 не підписаний.
Також долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в якому зазначено про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду.
Згідно з довідкою Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 21 липня 2022 року.
У судових засіданнях за участю захисника Лавренчука О.В. у режимі відеоконференції судом були опитані поліцейські ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
ОСОБА_2 , який складав протокол та інші документи, підтвердив викладені у них фактичні обставини та пояснив, що причиною зупинки автомобіля було порушення водієм правил користування покажчиком повороту. Після зупинки під час спілкування з водієм у нього були виявлені ознаки вживання алкоголю, у зв`язку з чим ОСОБА_1 неодноразово пропонувалося пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак останній такого огляду не пройшов.
Поліцейський ОСОБА_3 , який перебував разом із ОСОБА_2 , також підтвердив обставини зупинки автомобіля, керування ним ОСОБА_1 , наявність підстав для пропозиції пройти огляд та фактичну відмову ОСОБА_1 від його проходження.
Після допиту поліцейських захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про оголошення перерви, посилаючись на бажання особисто прибути до суду та брати участь у дослідженні відеозаписів. Суд це клопотання задовольнив.
Надалі судові засідання 13 липня, 13 серпня та 03 вересня 2026 року не відбулися у зв`язку з клопотаннями захисника про відкладення розгляду справи через його зайнятість в інших судових процесах.
У судовому засіданні 16 вересня 2026 року захисник Лавренчук О.В. взяв участь у дослідженні відеозаписів та просив провадження у справі закрити.
Захисник під час розгляду справи заперечив доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, факту відмови від проходження огляду, дотримання поліцейськими встановленої процедури огляду та допустимість окремих відеозаписів.
Щодо відеозапису з файлу «WhatsApp Video 2026-05-04 at 16.27.56» захисник зазначив, що цей запис є недопустимим доказом, оскільки, на його думку, походження файла не встановлено та незрозуміло, які саме події на ньому відображені.
Щодо відеозапису з файлу «X700000_00000020260502222725_0002» захисник зазначив, що на ньому не зафіксовано безпосереднього складання поліцейськими акта огляду та направлення до закладу охорони здоров`я.
Крім того, захисник посилався на те, що безпосередньо на місці події працівниками поліції Ростуну Ю.М. не було забезпечено право на захист. При цьому, у чому саме полягало таке порушення, які конкретні права ОСОБА_1 були обмежені та які його клопотання чи прохання про правничу допомогу залишилися без реагування, захисник не конкретизував.
ОСОБА_1 у судові засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Його інтереси у справі представляв обраний ним захисник Лавренчук О.В. Причини неучасті ОСОБА_1 сторона захисту пов`язувала з проходженням ним військової служби.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
За змістом ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган або посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями осіб, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП докази оцінюються за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за це правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи. При складенні протоколу особі роз`яснюються її права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП.
Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо вона не володіє мовою, якою ведеться провадження, а також оскаржити постанову у справі.
Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, підлягають відстороненню від керування транспортними засобами та огляду на стан сп`яніння.
Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, а під час його проведення застосовуються технічні засоби відеозапису. Матеріали відеозапису долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія з проведенням огляду поліцейським на місці зупинки або незгоди з його результатами огляд проводиться у закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.
Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду та проведення такого огляду визначено постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103.
За змістом Порядку № 1103 огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, встановленими МОЗ та МВС.
Огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів або лікарем закладу охорони здоров`я, якому надано право на проведення такого огляду.
Водій, який відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу, підлягає направленню для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
У разі відмови водія від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння та дії водія щодо ухилення від огляду.
Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, до ознак алкогольного сп`яніння віднесено, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота.
Цією ж Інструкцією визначено, що за наявності таких ознак поліцейський проводить огляд водія на місці зупинки із застосуванням дозволеного спеціального технічного засобу, а у передбачених законом випадках водій направляється для проведення огляду до закладу охорони здоров`я.
Оцінюючи досліджені докази у їх сукупності, суд дійшов таких висновків.
Під час дослідження відеозапису з файлу «WhatsApp Video 2026-05-04 at 16.27.56» судом встановлено, що запис розпочався 02 травня 2026 року о 22 год 29 хв 07 с та відтворив рух службового автомобіля поліції польовою дорогою.
Із 22 год 29 хв 35 с службовий автомобіль рухався за іншим автомобілем, який у подальшому був зупинений працівниками поліції.
О 22 год 29 хв 50 с поліцейські розпочали зупинку цього транспортного засобу, під час виконання вимоги про зупинку на автомобілі було увімкнено покажчик повороту, а о 22 год 29 хв 57 с транспортний засіб зупинився. Після цього працівники поліції підійшли безпосередньо до дверей водія.
Запис закінчився о 22 год 30 хв 19 с. Аудіосупровід на цьому записі був відсутній.
Наведений відеозапис безпосередньо зафіксував рух автомобіля перед його зупинкою працівниками поліції та початок подальшого спілкування з особою, яка перебувала на місці водія.
Доводи захисника про недопустимість цього відеозапису суд відхиляє.
За змістом ст. 251 КУпАП матеріали відеозапису є одним із передбачених законом джерел фактичних даних, які підлягають оцінці судом у сукупності з іншими доказами.
Саме по собі найменування електронного файла або відсутність у його назві технічної інформації про пристрій, яким здійснено запис, не спростовує змісту зафіксованої події та не є достатньою підставою для автоматичного виключення такого доказу з оцінки суду.
Подія, відображена на цьому відеозаписі, узгоджується за часом, послідовністю руху транспортних засобів, моментом зупинки автомобіля, діями працівників поліції після зупинки та подальшим розвитком подій, зафіксованим на іншому відеозаписі.
Її зміст узгоджується також із поясненнями поліцейських ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .
Стороною захисту не було наведено конкретних даних про монтаж відеозапису, зміну його змісту, відтворення іншої події або іншого транспортного засобу.
Саме по собі припущення про невідоме походження електронного файла, не підкріплене будь-якими об`єктивними даними, не спростовує належності зафіксованої події до обставин цієї справи.
Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 підтвердився не лише цим відеозаписом.
Під час подальшого спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 не заперечував, що саме він керував автомобілем, пояснював обставини руху, користування зовнішніми світловими приладами, місце попередньої стоянки автомобіля, обговорював своє посвідчення водія та надалі запропонував залишити транспортний засіб і продовжити рух пішки.
Обставини керування ОСОБА_1 транспортним засобом також підтвердили в судовому засіданні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Отже, доводи захисника про недоведеність факту керування транспортним засобом суперечать сукупності безпосередньо досліджених доказів.
Під час дослідження відеозапису з файлу «X700000_00000020260502222725_0002» судом встановлено безпосередній зміст тривалого спілкування поліцейських із ОСОБА_1 після зупинки автомобіля.
На початку спілкування ОСОБА_1 заперечив вживання алкоголю.
Водночас після неодноразової пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння його пояснення змінилися.
ОСОБА_1 повідомив, що «вживав пару грам», згодом пояснив, що випив «чуть-чуть, за компанію», назвав алкогольний напій «П`яна вишня», висловив припущення, що «Драгер» може показати наявність алкоголю, та пояснив наявність запаху з порожнини рота вживанням цього напою.
Таким чином, наявність у поліцейських підстав для застосування передбаченої ст. 266 КУпАП процедури огляду підтвердилася не лише зафіксованою ними ознакою алкогольного сп`яніння — запахом алкоголю з порожнини рота, але й безпосередніми поясненнями самого ОСОБА_1 під час події.
Суд при цьому не встановлює і не робив висновку про те, що ОСОБА_1 фактично перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Для складу адміністративного правопорушення, який йому інкримінується, юридично значущими були факт керування транспортним засобом, наявність передбачених законом підстав для проведення огляду, належна пропозиція пройти огляд у порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, Порядком № 1103 та Інструкцією № 1452/735, а також відмова водія від проходження такого огляду.
На відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 неодноразово, послідовно та у зрозумілій формі пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Спочатку поліцейський запропонував йому пройти огляд із використанням алкотестера «Драгер».
Надалі поліцейський неодноразово запитував, чи проходитиме ОСОБА_1 огляд на місці зупинки.
Попри багаторазове повторення цієї пропозиції ОСОБА_1 згоди на проходження огляду на місці зупинки не надав, прямої відповіді уникав, переводив розмову на причини зупинки, проходження військової служби, можливі наслідки для нього та інші обставини.
Після цього поліцейський окремо запропонував ОСОБА_1 пройти огляд у закладі охорони здоров`я.
На пряме запитання: «В медичному закладі огляд проходите?» ОСОБА_1 відповів: «В медичному закладі? Нє, ну ви придумали таке...».
Після цієї відповіді поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що стосовно нього буде складено протокол за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
ОСОБА_1 після цього не заявив, що його позицію зрозуміли неправильно, не висловив згоди пройти огляд, не просив провести його на місці зупинки та не погодився пройти огляд у закладі охорони здоров`я.
Натомість надалі він пояснював, що не знає, який результат може показати спеціальний технічний засіб, зазначив: «якщо покаже менше, а я ж не знаю, скільки покаже», повторно визнав вживання алкогольного напою та запропонував залишити автомобіль і продовжити рух пішки.
Також у ході цієї розмови ОСОБА_1 звернувся до працівників поліції зі словами: «може ми якось договоримся?».
Усі наведені обставини суд оцінив не ізольовано, а у їх часовій послідовності та взаємному зв`язку.
Відмова від проходження огляду за своєю правовою природою не обов`язково повинна бути виражена виключно словами «відмовляюсь».
Вирішальним є те, чи була водієві у зрозумілій формі запропонована передбачена законом процедура огляду та чи погодився він її пройти.
У цій справі ОСОБА_1 багаторазово запропонували пройти огляд на місці зупинки із застосуванням спеціального технічного засобу, а після ненадання ним згоди окремо запропонували пройти огляд у закладі охорони здоров`я.
Жоден із запропонованих законом способів огляду ОСОБА_1 не обрав і фактично не пройшов, а щодо огляду в закладі охорони здоров`я надав безпосередню негативну відповідь.
Така поведінка не дає підстав вважати, що ОСОБА_1 не зрозумів суті вимоги поліцейського або не усвідомлював, що від нього вимагалося. Навпаки, зміст його висловлювань свідчив про те, що він розумів призначення огляду, обговорював можливий результат «Драгера» та наслідки проходження такого огляду, однак проходити його у встановленому порядку не погодився.
Його посилання під час події на те, що він почувався тверезим, нормально розмовляв та не мав виражених зовнішніх проявів сп`яніння, не спростовує складу інкримінованого правопорушення.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України обов`язок пройти огляд пов`язаний із законною вимогою поліцейського, а не із суб`єктивною оцінкою водієм власного фізичного стану.
Так само пропозиція залишити автомобіль або передати його іншому водієві не замінювала передбаченого законом огляду та не усувала факту відмови від його проходження.
Доводи захисника про те, що на відеозаписі «X700000_00000020260502222725_0002» не відображено безпосереднього заповнення поліцейськими акта огляду та направлення до закладу охорони здоров`я, суд відхиляє.
Стаття 266 КУпАП, Порядок № 1103 та Інструкція № 1452/735 регламентують порядок проведення огляду, направлення водія та фіксації відмови від нього, однак не встановлюють вимоги про те, що допустимість відповідних письмових документів залежить від безперервної відеофіксації самого процесу їх технічного заповнення працівником поліції.
У матеріалах справи наявні акт огляду та направлення, зміст яких узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями поліцейських та безпосереднім змістом відеозапису.
Вирішальне доказове значення у цьому випадку має те, що на відеозаписі були безпосередньо зафіксовані обставини, які передували оформленню цих документів: виявлення ознак, багаторазова пропозиція пройти огляд на місці, пропозиція пройти огляд у закладі охорони здоров`я та фактична відмова ОСОБА_1 від обох передбачених законом способів огляду.
Тому відсутність на відеозаписі самого моменту внесення поліцейським відомостей до акта або направлення не спростовує ані факту їх складення, ані фактичних обставин, які вони посвідчують.
Не знайшли підтвердження і посилання захисника на порушення права ОСОБА_1 на захист безпосередньо під час оформлення матеріалів на місці події.
Відповідно до ст. 268 КУпАП ОСОБА_1 мав право давати пояснення, заявляти клопотання, подавати докази та користуватися юридичною допомогою адвоката.
Разом із тим саме по собі загальне посилання на порушення права на захист без зазначення конкретної дії чи бездіяльності поліцейських, внаслідок якої ОСОБА_1 був позбавлений певного процесуального права, не є достатньою підставою для висновку про істотне порушення процедури.
Із відеозапису вбачається, що під час оформлення матеріалів поліцейський повідомив ОСОБА_1 про його право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, заявляти клопотання та користуватися послугами захисника, а також роз`яснив положення ст. 63 Конституції України.
Зі змісту відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 заявляв клопотання про залучення адвоката на місці події, просив надати йому можливість зв`язатися із захисником, просив відкласти оформлення матеріалів до прибуття адвоката або що будь-яке таке його прохання було поліцейськими проігноровано.
Таким чином, стороною захисту не наведено і судом не встановлено конкретного порушення передбачених ст. 268 КУпАП прав ОСОБА_1 , яке могло б поставити під сумнів законність отриманих доказів або результат оформлення матеріалів.
Після складення протоколу поліцейський повідомив ОСОБА_1 його серію та номер — ЕПР1 № 655639, місце майбутнього розгляду справи та запропонував отримати копію протоколу.
ОСОБА_1 від отримання копії протоколу відмовився.
Також йому було повідомлено про відсторонення від керування транспортним засобом та необхідність передачі автомобіля тверезому водієві, що відповідало вимогам ст. 266 КУпАП.
Пояснення поліцейських ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суд оцінює у сукупності з іншими доказами. Їх показання є послідовними, взаємно узгодженими та відповідають змісту письмових матеріалів справи.
Визначальним для оцінки їх достовірності є те, що істотні обставини, про які вони повідомили суду, безпосередньо підтвердилися дослідженими відеозаписами.
Тому висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 ґрунтується не на самому факті складення поліцейськими процесуальних документів і не на довірі до їх пояснень як таких, а на взаємно узгодженій сукупності письмових доказів, показань та об`єктивної відеофіксації події.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України», заява № 7460/03, пункти 20-22, виходив із того, що провадження щодо адміністративних правопорушень, які за характером правопорушення та санкції мають каральну природу, можуть належати до «кримінальної» сфери для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відтак при оцінці доказів у цій справі суд виходив із презумпції невинуватості та необхідності доведення винуватості особи за стандартом «поза розумним сумнівом».
У рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України», заява № 39598/03, пункт 65, Європейський суд з прав людини зазначив, що доведеність «поза розумним сумнівом» може випливати із сукупності достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Застосовуючи цей підхід, суд оцінює не кожен доказ відокремлено, а всю їх взаємопов`язану сукупність.
Факт керування ОСОБА_1 автомобілем підтвердився відеозаписом руху та зупинки автомобіля, подальшим спілкуванням із ним саме як із водієм, його власними висловлюваннями та показаннями ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .
Наявність передбачених Інструкцією № 1452/735 підстав для проведення огляду підтвердилася зазначеною поліцейськими ознакою — запахом алкоголю з порожнини рота, а також власними поясненнями ОСОБА_1 про вживання алкогольного напою.
Дотримання процедури пропозиції огляду, передбаченої ст. 266 КУпАП та Порядком № 1103, підтвердилося відеозаписом, на якому ОСОБА_1 багаторазово пропонували пройти огляд на місці зупинки та окремо запропонували пройти огляд у закладі охорони здоров`я.
Факт відмови підтвердився як його негативною відповіддю щодо огляду в закладі охорони здоров`я, так і всією подальшою поведінкою, за якої він, попри численні пропозиції, не погодився пройти огляд жодним із передбачених законом способів.
Ці обставини узгоджуються із протоколом про адміністративне правопорушення, актом огляду, направленням до закладу охорони здоров`я та поясненнями працівників поліції.
Жодного об`єктивного доказу, який би спростував цей взаємоузгоджений доказовий ланцюг або створив розумний сумнів щодо факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, судом не встановлено.
Доводи сторони захисту спрямовані переважно на ізольоване заперечення окремих доказів та окремих елементів процедури, однак не спростували сукупності безпосередньо зафіксованих обставин події.
Суд не вправі оцінювати окремі фрагменти доказової інформації відірвано один від одного та ігнорувати їх очевидний часовий, змістовний і причинний зв`язок.
Досліджені докази у своїй сукупності є достатніми, належними, взаємоузгодженими та поза розумним сумнівом підтвердили, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом KIA CEED, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за наявності ознаки алкогольного сп`яніння та законної вимоги поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від проходження такого огляду у встановленому законом порядку відмовився.
Його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Підстав для закриття провадження у справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події або складу адміністративного правопорушення суд не встановив.
Вирішуючи питання про адміністративне стягнення, суд врахував характер вчиненого правопорушення та те, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні у справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст.ст. 23, 33, 40-1, 130, 245, 247, 251, 252, 256, 266, 268, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 коп. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665 грн 60 коп. (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок).
Судовий збір підлягає сплаті за такими реквізитами: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача — Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 820019, рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030106, призначення платежу: судовий збір, Володимирський міський суд Волинської області.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений ним не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови — не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу у строк, установлений ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби, а з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначеного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Володимирський міський суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.
Копію постанови протягом трьох днів вручити або надіслати ОСОБА_1 .

Суддя І.Р. Вітер