Справа № 369/4311/24
Провадження № 2/369/1227/26
РІШЕННЯ
Іменем України

20.07.2026 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Пінкевич Н.С., 
при секретарі судових засідань Худинець Д.С. 
за участю
представника відповідача Боднарчук А.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

встановив:

У березні 2024 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що АТ «Сенс Банк» є правонаступником АТ «Альфа-Банк». 29.08.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та  ОСОБА_1 було укладено угоду надання споживчого кредиту №631781719. За цим договором АТ «Альфа-Банк» зобов`язався надати кредит, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами. АТ «Альфа-Банк» належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Відповідач, в свою чергу, зобов`язання за договором належним чином не виконує, внаслідок утворилась заборгованість у розмірі 185276,2грн. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість, досудову вимогу банку щодо виконання договірних зобов`язань залишила без реагування. Тому АТ «Сенс Банк» звернувся до суду із даним позовом. 
Просить стягнути з  ОСОБА_1 на користь позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 631781719 у розмірі 185276,2грн. та суму сплаченого судового збору.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.03.2024 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У жовтні 2024 відповідач подав відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначив, що позивач належним чином не обґрунтував заявлений до стягнення розмір заборгованості, не навів її структури та не зазначив, з яких складових вона складається. Крім того, відповідач вказував, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не є первинним бухгалтерським документом, а лише містить односторонній арифметичний розрахунок, який сам по собі не може підтверджувати наявність та розмір заборгованості.
У поданих письмових поясненнях представник позивача зазначив, що долучений до матеріалів справи розрахунок заборгованості є належним доказом, який підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, оскільки містить детальний розрахунок нарахованої заборгованості, відомості про дати та розмір здійснених відповідачем платежів, залишок заборгованості за кредитом, а також інформацію щодо погашення тіла кредиту та процентів у кожному платіжному періоді.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутньої Н.О. № 235 від 17.01.2025 року щодо повторного автоматичного розподілу справи № 369/4311/24 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 20.01.2025 року вказану справу передано на розгляд судді Пінкевич Н.С.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.01.2025 справу прийнято до провадження судді Пінкевич Н.С., призначено розгляд справи.

У судове засідання представник позивача не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача разом з позовною заявою подав клопотання в якому просив розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав, також подав заяви в яких просив ухвалити по справі заочне рішення в порядку спрощеного позовного провадження.
У судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечував, просив відмовити в задоволені позову. 

У відповідності до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.
Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У пункті 33 рішення Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити у світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Згідно зі статтями 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права або інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання, у тому числі шляхом звернення до суду.
У рішенні у справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є право на доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на судовий захист з огляду на принцип верховенства права.
Відповідно до статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Згідно зі статтею 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.
Принцип змагальності покладає на кожну сторону обов`язок доведення тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Водночас цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною будь-яку обставину лише з тієї підстави, що про неї стверджує сторона. Така обставина вважається доведеною тоді, коли надані докази є більш вірогідними, ніж докази на її спростування.
Судом встановлено, що 29.08.2021 між Акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», та ПІБ укладено угоду про надання споживчого кредиту № 631781719.
30 листопада 2022 року найменування Акціонерного товариства «Альфа-Банк» змінено на Акціонерне товариство «СЕНС БАНК».
Так, відповідно до Протоколу позачергових загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства «Альфа-Банк» № 2/2022 від 12 серпня 2022 року, вирішено змінити найменування Банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «СЕНС БАНК».
Як вбачається з витягу з державного реєстру банків, 30 листопада 2022 року Національний банк України вніс запис до Державного реєстру банків щодо зміни найменування АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «Альфа-Банк» (скорочене найменування - АТ «АЛЬФА БАНК») на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СЕНС БАНК» (скорочене найменування - АТ «СЕНС БАНК»).
Відповідно до умов договору банк надав відповідачу кредитні кошти, а останній зобов`язався повернути кредит та сплачувати проценти за користування ним у строки та на умовах, визначених договором.
Факт укладення кредитного договору відповідачем не заперечувався.
На підтвердження виконання своїх зобов`язань за кредитним договором позивачем надано виписку по рахунку, яка містить відомості про рух кредитних коштів та підтверджує їх зарахування на рахунок відповідача.
Згідно з наданим позивачем розрахунком станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача за кредитним договором становить 185 276,20 грн, з яких: 114 759,47 грн.-строкова заборгованість за тілом кредиту, 65 091,29 грн.- прострочена заборгованість за тілом кредиту та 5 625,45 грн.- проценти, нараховані на прострочену заборгованість.
Відповідно до статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному чи кількох документах та підписаний сторонами.
За змістом статей 626, 628, 638 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а його зміст становлять умови, погоджені сторонами, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до статей 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти у розмірі й порядку, визначених договором.
Оскільки матеріалами справи підтверджено факт надання відповідачу кредитних коштів, а належних та допустимих доказів їх повернення у повному обсязі або в іншому розмірі відповідачем не надано, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості є обґрунтованими.
Оцінюючи доводи відповідача щодо необґрунтованості розрахунку заборгованості, суд зазначає, що сама лише незгода із розрахунком не свідчить про його неправильність. Наданий позивачем розрахунок оцінюється судом у сукупності з іншими доказами, зокрема з випискою по рахунку, яка підтверджує рух кредитних коштів, здійснені відповідачем платежі та залишок заборгованості.
Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження погашення кредитної заборгованості, не спростував правильності наданого позивачем розрахунку та не подав власного контррозрахунку. Саме лише посилання на те, що розрахунок заборгованості не є первинним бухгалтерським документом, не спростовує існування заборгованості та не свідчить про неправильність здійснених позивачем нарахувань.
При цьому Верховний Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що банківська виписка є належним доказом руху коштів за рахунком, а розрахунок заборгованості, який підтверджується іншими доказами у справі, може бути покладений судом в основу рішення.
За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач довів належними, допустимими та достатніми доказами факт укладення кредитного договору, надання відповідачу кредитних коштів, а також наявність заборгованості у заявленому до стягнення розмірі.
Таким чином, позовні вимоги Акціонерного товариства «Сенс Банк» є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі шляхом стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 631781719 від 29.08.2021 у розмірі 185 276,20 грн, з яких: 114 759,47 грн.-строкова заборгованість за тілом кредиту, 65 091,29 грн.- прострочена заборгованість за тілом кредиту та 5 625,45 грн.- проценти, нараховані на прострочену заборгованість.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору.
Керуючись ст. ст.509, 525, 526, 530, 536, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.10, 12, 81, 141,265,268 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором № 631781719 у розмірі 185276,20грн. (сто вісімдесят п`ять тисяч двісті сімдесят шість гривень 20 коп.)
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» судовий збір у розмірі 3028,00 грн.(три тисячі двадцять вісім грн.). 

Позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, код ЄДРПОУ 23494714.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено удень його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлений 20 липня 2026 року.

Суддя          Наталія ПІНКЕВИЧ