справа № 179/833/26 
провадження № 2/179/921/26 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2026 року с-ще Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області
в складі головуючого судді Чорної А.О.,
секретаря судового засідання Пантєлєєвої Д.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 03.11.2019 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 9010408, за умовами якого відповідач отримав 5 000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, що передбачені кредитним договором. 
Укладаючи кредитний договір відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії, визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Після чого укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти відповідно до умов п. 2.1 кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника.
ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надав відповідачеві кредит на потрібну йому суму. Відповідач, зі свого боку не виконав умов кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість.
31.01.2020 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги № 46-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило позивачу право вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 9010408 від 03.11.2019, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем.
Сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором № 9010408 від 03.11.2019 було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно договору відступлення прав вимоги № 46-МЛ від 30.01.2020.
Сума заборгованості відповідача становить 19 350 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5 000 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків - 11 250 грн., прострочена заборгованість за комісією - 600 грн., штраф, пеня - 2 500 грн.
Відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості.
На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 9010408 від 03.11.2019 в сумі 19 350 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5 000 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків - 11 250 грн., прострочена заборгованість за комісією - 600 грн., штраф, пеня - 2 500 грн., судовий збір у розмірі 2 662,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000 грн.
Ухвалою судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 05.05.2026 відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін.
Ухвалою суду від 16.06.2026 витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію, що становить банківську таємницю. 
У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог процесуального закону. Заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Відзив на позовну заяву не надав.
Оскільки відповідачем не було надано відзиву на позов, тому суд приймає до уваги лише докази, надані позивачем.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами.
Дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов наступного висновку.
Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18)
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі.
У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: 1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; 2) розірванні договору в судовому порядку; 3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; 4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; 5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Таким чином, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається.
Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.
Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення відповідного договору.
При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад в частині кредитора.
Отже, відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).
За змістом частини першої статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Статтею 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Судом встановлено, що 03.11.2019 між ТОВ «Мілоан» і відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 9010408, згідно якого ТОВ «Мілоан» надало відповідачу кредит в сумі 5 000 грн. із загальним строком на 15 днів з 03.11.2019. (п. 1.2, п. 1.3).
Згідно п. 1.4 кредитного договору термін повернення кредиту 18.11.2019.
Згідно п. 1.5.1 та п. 1.5.2 кредитного договору комісія становить 600 грн., проценти за користування кредитом 2 250 грн. 
Згідно п. 1.4 кредитного договору позичальник має повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 16.11.2022 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 14.02.2023 (останній день строку кредитування).
Відповідно до п. 2.1 договору кредитні кошти надаються шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника.
Додатком № 1 до договору є графік платежів, згідно якого до сплати 18.11.2019 визначено 7 850 грн., з яких 5 000 - сума кредиту, 600 грн. - комісія за надання кредиту, 2 250 грн. - проценти. 
Згідно довідки ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію, підписаної представником - Вініченко О.В., ОСОБА_1 ідентифікований ТОВ «Мілоан», як позичальник за укладеним договором № 9010408 від 03.11.2019, оскільки акцептував підписавши 03.11.2019 аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора направленого на номер телефону відповідний договір. Акцепт (Договір) підписаний Позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відомості про одноразовий ідентифікатор: R64809, який о 13:48 год. 03.11.2019 відправлено на номер телефону НОМЕР_1 .
Відповідно Анкети - заяви на кредит № 9010408 на сайті: miloan.ua, сума кредиту: 5 000 грн. у валюті: українська гривня. Відповідно прийнятого рішення по заяві 9010408, рішення погоджено 03.11.2019. Погоджені умови кредитування по заяві: погоджена сума: 5 000 грн., погоджений строк: 15 днів, комісія за надання: 12% грн. одноразово, ставка процентів: 3% за кожен день користування.
Перерахування на поточний рахунок отримувача ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 5 000 грн. підтверджується платіжним дорученням 2971876 від 03.11.2019. Платник: ТОВ «Мілоан» код 40484607. Банк платника: ТОВ ФК Елаєнс, код банку: 38905834. Отримувач: ОСОБА_1. Код: НОМЕР_2 . Банк отримувача: 516874. Кредит рах. №: НОМЕР_3 . Призначення платежу: кошти згідно договору 9010408.
Згідно довідки ПриватБанку на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_4 , на яку було зараховано суму 5000 грн.
Відповідно до виписки з особового рахунка за кредитним договором № 9010408 від 03.11.2019 заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 14.04.2026 складає 19 350 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5 000 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків - 11 250 грн., прострочена заборгованість за комісією - 600 грн., штраф, пеня - 2 500 грн.
Згідно відомості про щоденні нарахування та погашення вбачається, що відповідач не здійснював погашення кредиту.
Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким позичальник ознайомився перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту.
У матеріалах справи відсутні докази того, що надання персональних даних здійснено не ОСОБА_1 , а іншою особою, що телефонний номер, з використанням якого здійснювалося підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором договору, ОСОБА_1 не належить.
Верховний суд у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 провадження № 61-9071св20 зазначив, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.
Також Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2023 року у справі № 212/10457/21 провадження № 61-6066 св 23 погодився з тим, що без введення особою логіна і паролю в інтернет-банкінгу (де він обслуговується), які відомі виключно останньому, здійснення його верифікації, передання ним та отримання відповідачами персональних даних від позивача з метою укладення договору, є неможливим. А в матеріалах справи відсутні докази протиправності дій третіх осіб стосовно позивача, як і незаконності заволодінням його персональними даними.
З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт укладення 03.11.2019 з відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору № 9010408 в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 
В матеріалах справи є належні докази надання первісним кредитором кредиту відповідачу в сумі 5 000 грн.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 5 000 грн.
31.01.2020 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 46-МЛ, відповідно до п.1.1 якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «Мілоан» і боржниками (портфель заборгованості).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 9010408 від 03.11.2019 в розмірі 19 350 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5 000 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків - 11 250 грн., прострочена заборгованість за комісією - 600 грн., штраф, пеня - 2 500 грн.
Відповідно до претензії ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» від 01.04.2026, направленої на адресу ОСОБА_1 , останнього повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором № 9010408 від 03.11.2019, з вимогою погашення заборгованості у розмірі 19 350 грн. на рахунок позивача.
Наявний у справі договір про відступлення права вимоги є укладеним, набрав чинності, його не визнано недійсним, він не є нікчемними. Відповідно до акту, витягу з реєстру, які є належними та допустимими доказами, до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 9010408 від 03.11.2019.
Доказів погашення заборгованості по кредиту відповідачем суду не надано, таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5000 грн. підлягають задоволенню.
Розглядаючи позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 11 250 грн., суд приходить до наступного.
За умовами п. 1.3., 1.4 кредитного договору № 9010408 від 03.11.2019 сторони погодили строк кредитування 15 днів з 03.11.201 з терміном повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 18.11.2019.
Відповідно до пункту 1.5.2 проценти за користування кредитом складають 2 250 грн, які нараховуються за ставкою 3 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Пунктом 1.6 договору передбачено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 3% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «ФК «Кредит Капітал» просило стягнути нараховані проценти за період з 03.11.2019 по 17.01.2020.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18) викладено висновок, що «після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».
Пунктом 2.3.1. кредитного договору передбачено пролонгацію, відповідно до якого позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) за посиланням https://miloan.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.
В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач сплатив комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.
Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази пролонгації кредитного договору № 9010408 від 03.11.2019 відповідно до умов кредитного договору, тому суд приходить до висновку про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами лише в межах строку кредитування (з 03.11.2019 по 18.11.2019).
Стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування грошима за період після визначеного сторонами договору строку кредитування до дня закінчення строку користування кредитними коштами не ґрунтуються на нормах матеріального права.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №723/304/16-ц(провадження14-360цс19).
За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача заборгованість за процентами у розмірі 2 850 грн.
Щодо вимог про стягнення комісії за надання кредиту, суд зазначає наступне.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» статтю 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.
За змістом кредитного договору № 9010408 від 03.11.2019, сторони погодили комісію за надання кредиту - 600 грн, яка нараховується за ставкою 12% від суми кредиту одноразово. (п. 1.5.1.)
З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по комісії у розмірі 600 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 
Водночас, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за штрафом у розмірі 2 500 грн задоволенню не підлягають з огляду на те, що нарахування такого штрафу не передбачено умовами договору.
Отже, з відповідача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 9010408 від 03.11.2019 у розмірі 5000 грн заборгованість за тілом кредиту, заборгованість по несплачених відсотках за період з 03.11.2019 по 18.11.2019 - 2 250 грн, заборгованість за комісією - 600 грн, а всього 7 850 грн.
За таких обставин, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.
Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Як вбачається з наданих позивачем доказів, 01.07.2025 між позивачем та адвокатським об`єднанням «Апологет» укладено договір про надання правничої допомоги № 0107, до якого додано акт № Д/21609 від 14.04.2026 наданих послуг на суму 8000 гривень, з детальним описом виконаних робіт. 
У висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20, зазначено, що відшкодуванню підлягають витрати на правничу допомогу незалежно від того, чи вони вже сплачені чи тільки мають бути сплачені.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на наведене та враховуючи, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, беручи до уваги відсутність заперечень відповідача щодо заявлених позивачем витрат на правову (правничу) допомогу, суд вважає, що заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню пропорційно розміру задоволених позовних вимог та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 245,47 грн. 
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1080,09 гривень.
Керуючись ст. ст. 12,13, 76-78, 81, 89, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 9010408 від 03.11.2019 у розмірі 7 850 гривень (сім тисяч вісімсот п`ятдесят гривень).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судовий збір у розмір 1080,09 гривень (одна тисяча вісімдесят грн. 09 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 245,47 (три тисячі двісті сорок сім гривень 47 коп.).
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», ЄДРПОУ 35234236, адреса місцезнаходження: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд.1 корп. 28.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя А.О. Чорна