Справа № 420/12845/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить: 
- Визнати протиправними дії відповідача що полягають у невиплаті позивачу грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану”.
- Зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану”.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 24 червня 2020 року Позивач був прийнятий на військову службу за контрактом про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу строком на три роки. Станом на дату укладання контракту йому виповнилося 21 повний рік. Під час дії воєнного стану, запровадженого Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», та затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, продовжував проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Протягом проходження військової служби брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Факт такої участі підтверджується: довідкою про безпосередню участь №20477 від 30.07.2025 року (періоди: з 23.06.2023 по 10.09.2023, з 14.09.2023 по 15.10.2023, з 04.11.2023 по 18.11.2023, з 03.02.2024 по 25.05.2024, з 28.06.2024 по 09.11.2024, з 27.11.2024 по 02.01.2025, з 05.01.2025 по 17.02.2025, з 12.03.2025 по 06.04.2025, з 12.04.2025 по 19.05.2025, з 31.05.2025 по 29.06.2025) - загальна тривалість 550 днів); довідкою про безпосередню участь №164 від 26.11.2025 року (періоди: з 09.08.2025 по 30.09.2025) - загальна тривалість 52 дні); посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_2 . Таким чином, Позивач має всі законні та документально підтверджені підстави для отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 грн відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 153 від 11.02.2025. Представник Позивача - адвокат Трунілов Ярослав Олександрович – засобами електронного зв`язку через Міністерство оборони України направив на адресу Відповідача адвокатський запит та заяву, в яких порушувалося питання щодо виплати одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах, передбаченої абзацами другим пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153. Відповідач на вказаний адвокатський запит та заяву жодної відповіді не надав. Станом на дату подання позову будь-яка письмова відповідь, рішення чи наказ щодо виплати або відмови у виплаті одноразової грошової винагороди Позивачу від Відповідача відсутні. Така бездіяльність Відповідача є протиправною та порушує права Позивача.
Ухвалою від 11.05.2026 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
22.05.2026 року від представника відповідача військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на адміністративний позов, згідно якого останній з позовними вимогами не погоджується та просить у задоволенні позову відмовити. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що за час проходження військової служби Позивач не звертався до командування з проханням здійснити виплату одноразової грошової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №153, яка є предметом даного спору. Водночас, після звільнення Позивача зі служби, на адресу Відповідача надійшла заява ОСОБА_2 (вх. №1304 від 17.04.2026, додається) про виплату одноразової грошової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №153. Дана заява була прийнята військовою частиною та передана до опрацювання відповідальним особам. Враховуючи факт звільнення та передачу особової справи військовослужбовця до Територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем його реєстрації, Відповідачем розпочато збір необхідної для прийняття рішення по суті звернення інформації. З метою встановлення визначених законодавцем підстав для виплати спірної одноразової грошової винагороди, Відповідачем було надіслано запити про надання підтверджуючих документів до військових частин, в яких Позивач проходив військову службу в період 2022-2025 р.р. (№273/1104 від 15.05.2026). Військовою частиною було також надано відповідь на вищевказану заяву Позивача за №2736/1106 від 15.05.2026, якою повідомлено про проведені заходи. Отже, на виконання вимог Постанови КМУ №153, окремого доручення Міністра оборони України №5601/уд від 26.09.2025 Відповідачем вжито заходів, спрямованих на збір документів, необхідних для аналізу та прийняття рішення щодо виплати спірної одноразової грошової винагороди. В даному випадку результат розгляду заяви Позивача №1304 від 17.04.2026 потрапляє в залежність від надання необхідної інформації (документів) третіми особами – військовими частинами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 . Після отримання та формування необхідного пакету документів, такий буде надісланий до ІНФОРМАЦІЯ_1 для здійснення перевірки законності нарахування та виплати Позивачу одноразової грошової винагороди згідно постанови КМУ №153, як це визначено пунктом НОМЕР_5 окремого дорученням Міністра оборони України №5601/уд від 26.09.2025. З огляду на викладене, зазначаємо, що військовою частиною НОМЕР_1 розглянуто заяву ОСОБА_2 щодо виплати йому одноразової грошової винагороди передбаченої Постановою КМУ №153, здійснюється в межах компетенції збір та опрацювання необхідних документів для нарахування та виплати зазначеної винагороди, отже поведінка Відповідача в межах правовідносин, що є предметом даного спору не є пасивною, та не може розглядатися, як бездіяльність.
Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено, що 24.06.2020 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та Міністерством оборони України в особі тво. командира військової частини НОМЕР_6 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу.
Згідно записів у військовому квитку, ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_4 в період з 09.07.2020 по 19.06.2023, у військовій частині НОМЕР_3 в період з 20.06.2023 по 30.06.2025, військовій частині НОМЕР_1 в період з 02.07.2025 по 21.02.2026.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21.02.2026 № 52, головного сержанта ОСОБА_1 ( НОМЕР_7 ), сестру медичну (брата медичного) госпітального відділення медичної роти (на 100 ліжок) військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом Командира військової частини НОМЕР_8 (по особовому складу) від "10" лютого 2026 року №48-РС у відставку за підпунктом "6" (за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців / за наявності інвалідності) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", вважати таким, що справи та посаду здав і вибув з пункту дислокації "м. Ізюм", направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Одеса. З "21" лютого 2026 року виключити зі списків особового складу частини та зняти з усіх видів забезпечення, а з продовольчого забезпечення зняти з "22" лютого 2026 року. 
13.04.2026 року представник засобами електронного зв`язку через Міністерство оборони України направив на адресу Військової частини НОМЕР_1 адвокатський запит та заяву, в яких порушувалося питання щодо виплати одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153.
Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідач на вказаний запит та заяву жодної відповіді не надав. Станом на дату подання позову будь-яка письмова відповідь, рішення чи наказ щодо виплати або відмови у виплаті одноразової грошової винагороди Позивачу від Відповідача відсутні.
Не погоджуючись з діями відповідача, щодо невиплати одноразової грошової винагороди, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Згідно ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до ст.106 Конституції України Президент України, зокрема, приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Надалі, воєнний стан був неодноразово продовжений Указами Президента України, і Верховна Рада України щоразу їх затверджувала відповідними законами.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України “Про військовий обов`язок і військову службу” (далі - Закон № 2232-XII, в редакції чинні на час виникнення спірних правовідносин)).
Згідно ч. 1 ст. 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Частиною 3 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ визначено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Згідно з ч. 9 ст. 1 Закону №2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом (ч. 2 ст. 2 Закону № 2232-XII).
Частиною 6 ст. 2 Закону № 2232-XII визначено види військової служби, зокрема: базова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 2 ст. 2 Закону № 2232-XII).
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 2232-ХІІ Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направлення) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Частинами 1-2 ст. 10 – 1 Закону № 2232-ХІІ встановлено, що для проходження базової військової служби направляються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі (жіночої статі - добровільно), яким до дня відправлення на базову військову службу виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 25-річного віку.
Зазначені громадяни України можуть один раз обрати рік проходження базової військової служби до досягнення ними 24-річного віку.
Громадяни України, які перебувають на військовому обліку призовників, у добровільному порядку можуть бути прийняті на військову службу за контрактом на умовах, передбачених частиною першою статті 20 цього Закону, та в порядку, визначеному положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Порядок прийняття на військову службу за контрактом врегульовано ст. 20 Закону № 2232-XII).
За приписами абз. 1 та 2 ч. 1 ст. 20 Закону № 2232-XII на військову службу за контрактом приймаються громадяни, які пройшли професійно-психологічний відбір і відповідають установленим вимогам проходження військової служби:
особи рядового складу з числа військовослужбовців базової військової служби, які пройшли базову загальновійськову підготовку, проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, резервісти, військовозобов`язані, які не мають військових звань сержантського, старшинського і офіцерського складу, особи віком від 18 років, які мають вищу, фахову передвищу, професійну, повну або базову загальну середню освіту, та не досягли граничного віку перебування на військовій службі та/або пройшли базову загальновійськову підготовку - на військову службу за контрактом осіб рядового складу;
військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, особи рядового складу, які проходять військову службу за контрактом, резервісти, військовозобов`язані, які не мають військових звань офіцерського складу, особи віком від 18 років, які мають вищу, фахову передвищу, професійну або повну загальну середню освіту, та не досягли граничного віку перебування на військовій службі - на військову службу за контрактом осіб сержантського і старшинського складу.
Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів, як це передбачено ч. 1 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
За правилами ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Частиною 4 ст. 9 Закону № 2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 11.02.2025 № 153 “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану” (далі - Постанова № 153) та затверджено “Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану”.
Пунктом 3 Постанови №153 установлено, що учасниками експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби.
Відповідно до пункту 4 Постанови №153 установлено, що:
особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24.02.2022 № 64, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24.02.2022 № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;
військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони два або більше разів за сукупністю притягувалися до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується.
30.07.2025 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 942 “Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153”, якою пункт 4 постанови №153 доповнено абзацами такого змісту:
виплата винагороди здійснюється також військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які відповідають вимогам щодо виплати винагороди, зазначеним в абзаці другому цього пункту, та:
були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу;
проходили військову службу і були атестовані до присвоєння первинного офіцерського звання офіцерського складу молодший лейтенант;
проходили військову службу, мали спеціальні звання або класні чини та були переатестовані до присвоєння офіцерського звання.
Отже, з аналізу норм Постанови № 153 видно, що особам рядового, сержантського і старшинського складу, які у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу, зокрема, до Збройних Сил, проходять військову службу під час воєнного стану та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн грн.
У свою чергу, військовослужбовцям, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності Постановою № 153, у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни винагорода виплачується в повному обсязі.
Таким чином, одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн грн виплачується військовослужбовцям рядового, сержантського та старшинського складу, які були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану у віці до 25 років, проходять службу, брали безпосередню участь у бойових діях не менше шести місяців.
У разі поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, винагорода виплачується в повному обсязі у разі, якщо військовослужбовець брав безпосередню участь у бойових діях строком менше шести місяців.
При цьому, така винагорода виплачується військовослужбовцям за умови, якщо вони не були притягнуті до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення.
Як встановлено судом, 24.06.2020 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та Міністерством оборони України в особі тво. командира військової частини НОМЕР_6 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу.
Пунктом 3 Контракту передбачено, що Контракт є строковим та укладається за погодженням сторін на 3 (три) роки.
Тобто строк дії вказаного Контракту спливав 24.06.2023 року.
Разом з тим, відповідно до ч. 8 ст. 23 Закону №2232-XII під час дії особливого періоду для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період дії воєнного стану, крім випадків, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону.
Відтак, дія контракту від 24.06.2020 року була продовжена.
Суд зауважує, що Постанова № 153 не містить жодних застережень чи обмежень щодо необхідності підписання контракту саме вперше, за умови дотримання інших передбачених Постановою умов.
Норми вказаної Постанови не містять положень, які б встановлювали обмеження щодо: 1) повторного укладення контракту; 2) врахування чи впливу попереднього проходження військової служби за контрактом на право особи на отримання одноразової грошової винагороди.
Право на отримання зазначеної виплати виникає у військовослужбовця з моменту виконання встановлених Постановою № 153 сукупності умов (зокрема, прийняття на військову службу під час дії воєнного стану, проходження військової служби у визначений період, безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях протягом встановленого строку, відсутність дисциплінарних та інших правопорушень).
Більше того, тлумачення п. 4 Постанови № 153 у вузькому значені, тобто лише відносно осіб, які вперше були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, буде дискримінаційним відносно осіб, котрі станом на 24.02.2022 вже перебували на військовій службі та у подальшому уклали контракт на проходження військової служби.
Також судом встановлено, що відповідно до посвідчення № НОМЕР_9 від 09.02.2026 року, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи. 
Згідно довідки військової частини НОМЕР_3 від 30.07.2025 № 20477, ОСОБА_1 в період з 23.06.2023 по 10.09.2023, з 14.09.2023 по 15.10.2023, з 04.11.2023 по 18.11.2023, з 03.02.2024 по 25.05.2024, з 28.06.2024 по 09.11.2024, з 27.11.2024 по 02.01.2025, з 05.01.2025 по 17.02.2025, з 12.03.2025 по 06.04.2025, з 12.04.2025 по 19.05.2025, з 31.05.2025 по 29.06.2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області, Краматорському районі, Костянтинівській міській територіальній громаді; Донецькій області, Покровському районі, Очеретинській селищній територіальній громаді, Харківській області, Ізюмському районі, Борівській селищній територіальній громаді.
Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 26.11.2025 № 164, ОСОБА_1 в період з 09.08.2025 по 30.09.2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Харківській області, Ізюмському районі, н.п. Ізюм; Борівській селищній територіальній громаді, н.п. Гороховатка; Донецькій області, Краматорському районі, Лиманській міській громаді, н.п. Ярова.
Отже, позивач у віці до 25 років був прийнятий на військову службу, проходив службу під час воєнного стану та будучи особою рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил брав безпосередню участь у бойових діях в районі ведення воєнний (бойових) дій, строком, що за сукупністю становить більше шести місяців.
При цьому, Дорученням №999/уд командирів військових частин (установ) зобов`язано:
а)провести аналіз наявності зазначених вище військовослужбовців у підпорядкованих військових частинах;
б) провести серед цих військовослужбовців роз`яснювальну роботу щодо умов та особливостей виплати Винагороди;
в) організувати роботу, в тому числі шляхом здійснення відповідних запитів до інших військових частин (установ), в яких проходили службу військовослужбовці, щодо:
- створення (отримання) інформації про сумарну кількість днів безпосередньої участі вказаних військовослужбовців у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій для виплати Винагороди або Допомоги у відповідності до Постанови та цього доручення; документального підтвердження відсутності (наявності) у вказаних військовослужбовців випадків притягнення відповідальності;
- з`ясування (отримання) інформації щодо наявності у військовослужбовця захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, перебування військовослужбовця у полоні (крім тих, які добровільно здалися в полон);
- в триденний термін здійснити оформлення (надання) довідок за формою, що додається, в тому числі за запитами з інших військових частин, про безпосередню участь вказаних військовослужбовців у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин;
г) за результатами проведеної роботи здійснити розрахунки потреби в коштах для виплати винагороди та до 03.03.2025 подати узагальнену інформацію (заявки) за підпорядкованістю до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України;
д) виплату винагороди проводити у відповідності до вимог пункту 4 Постанови згідно наказів командирів військових частин (установ), виданих на підставі:
- витягів з послужних списків, копій обліковопослужних карток, довідок про проходження військової служби (трудову діяльність) (додаток 10 до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 10.04.2009 № 170);
- копії послужної картки; довідок, оформлених за формою, що додається, зокрема з місць попередньої служби, про безпосередню участь вказаних військовослужбовців у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин.
Підготовку проєктів наказів для здійснення виплат, передбачених Постановою, покласти на відповідні служби персоналу (підрозділи, що відповідають за облік особового складу).
Таким чином, командир військової частини, куди звертається з відповідним рапортом військовослужбовець щодо виплати 1000000 грн., зобов`язаний організувати роботу, в тому числі шляхом здійснення відповідних запитів до інших військових частин (установ), в яких проходили службу військовослужбовці, щодо: створення (отримання) інформації про сумарну кількість днів безпосередньої участі вказаних військовослужбовців у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій для виплати винагороди або допомоги у відповідності до Постанови та цього доручення; документального підтвердження відсутності (наявності) у вказаних військовослужбовців випадків притягнення відповідальності; з`ясування (отримання) інформації щодо наявності у військовослужбовця захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, перебування військовослужбовця у полоні (крім тих, які добровільно здалися в полон); в триденний термін здійснити оформлення (надання) довідок за формою, що додається, в тому числі за запитами з інших військових частин, про безпосередню участь вказаних військовослужбовців у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин.
Як слідує з матеріалів справи, 13.04.2026 року представник засобами електронного зв`язку через Міністерство оборони України направив на адресу Військової частини НОМЕР_1 адвокатський запит та заяву, в яких порушувалося питання щодо виплати одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153.
При цьому, з наданих представником відповідача документі слідує, що військовою частиною НОМЕР_1 , після отримання рапорту ОСОБА_1 , 15.05.2026 року засобами СЕДО до військової частини НОМЕР_3 та військової частини НОМЕР_4 направлено запит щодо надання документів на військовослужбовця ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_7 ), який проходив службу у вашій військовій частині: 1. Довідки про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин передбачені телеграмою ТВО КСВ ЗСУ №116/14/17191 від 25.02.2025 за період проходження військової служби у військовій частині. При відсутності періодів участі у бойових діях, прошу заповнити лише пункти 2 та 3, пункт 1 залишити пустим. 2. 3. 4. 5. Витяги з наказів про зарахування до військової частини; Витяги з наказів про вибуття з військової частини; Копію службової картки; Довідку про відсутність або здійснення виплати передбаченої постановою КМУ №153 від 11.02.2025.
Також, листом від 15.05.2026 року № 2736/1106 військовою частиною НОМЕР_1 у відповідь на рапорт ОСОБА_1 повідомлено, що на його звернення щодо прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги за тривалість проходження служби в бойових умовах відповідно до п.4 постанови КМУ 153 від 11.02.2025 року «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі підчас воєнного стану» повідомлено, що воно в процесі опрацювання та збору необхідної інформації. Після отримання всіх необхідних даних та документів – матеріали будуть надіслані для погодження на адресу вищого командування для прийняття рішення по суті заяви. Про результати розгляду заяви буде повідомлено додатково.
Однак, суд зауважує, що станом на дату розгляду справи відповідачем, суб`єктом владних повноважень не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження нарахування та виплати або відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану”.
Відтак, бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень відповідно до Постанови КМУ від 11 лютого 2025 року № 153 є протиправною.
Під час обрання способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Враховуючи викладене, для належного захисту порушеного права позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову винагороду у розмірі 1 млн. гривень, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану”.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Судові витрати позивачем не понесені, а тому розподілу між сторонами не підлягають.
Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_10 ) - задовольнити. 
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану”.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 № 153 “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану”.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів