Справа № 752/24480/25 
Провадження № 2/752/1756/26

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

09 липня 2026 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді Хоменко В.С.
при секретарі Павлюх П.В.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди,-
в с т а н о в и в:
у вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, у якому стягнути солідарно із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на її користь 178 350,00 грн на відшкодування завданої майнової шкоди та 100 000,00 грн компенсації моральної шкоди.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 19.04.2025 року приблизно о 17 год. 50 хв. здійснено підпал належного їй автомобіля Smart МС 01, д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився за адресою: АДРЕСА_1.
Позивач зауважує, що за вказаним фактом Голосіївським УП ГУНП у м. Києві зареєстроване кримінальне провадження про що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості № 12025100010001474 за ч. 2 ст. 194 КК України.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, підпал вчинено малолітнім сином відповідачів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_1 вказує, що постановою слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві 27.08.2025 року закрито кримінальне провадження на підставі ч. 1 ст. 284 КПК України, в зв`язку з відсутністю складу злочину в діях малолітнього, через те, що останній не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність.
Позивач зазначає, що знищення автомобіля спричинило їй майнову шкоду в розмірі 4 350,00 доларів США, за які купувався вказаний транспортний засіб, що за офіційним курсом становить 178 350,00 грн.
Сума моральної шкоди в розмірі 100 000,00 грн обумовлюється тим, що побачивши свій знищений автомобіль, у позивача погіршився стан здоров`я, з`явилася тривога, довелося витратити багато часу та нервів на проведення досудового розслідування, а відмова відповідачів відшкодувати шкоду ще більше її пригнічувала.
На підставі викладеного, позивач просить позов задовольнити.
Ухвалою судді від 09.10.2025 року відкрито провадження в справі та призначено підготовче судове засідання (т. 1, а.с. 101).
20.01.2026 року до суду від представника відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на вказану позовну заяву в якому ОСОБА_5 просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що доданими до позовної заяви документами не встановлено розміру майнової шкоди; причетність малолітнього ОСОБА_4 в кримінальному провадженні не є встановленням його вини та не створює для відповідачів, як його батьків, обов`язку відшкодування шкоди; позивачем не доведено наявність моральної шкоди, не встановлено особу з вини якої спричинено моральну шкоду та необґрунтовано її розмір (т. 1, а.с. 139-145).
Ухвалою суду від 20.01.2026 року витребувано з Голосіївського УП ГУНП в м. Києві належним чином завірені копії матеріалів кримінального провадження № 12025100010001474 з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 194 КК України (т. 1, а.с. 148-150).
30.01.2026 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив у якій ОСОБА_6 зазначає, що документальне підтвердження витрат, понесених у зв`язку з набуттям майна є належним доказом розміру реальних збитків і є достатнім для визначення майнової шкоди; рішення про закриття кримінального провадження прийнято через недосягнення малолітнім ОСОБА_4 віку з якого настає кримінальна відповідальність; внаслідок знищення автомобіля, тривалого досудового розслідування та розгляду справи судом, позивач зазнала тривалого психоемоційного напруження, переживань, пов`язаних з необхідністю захисту своїх прав, погіршенням психологічного стану та звичного способу життя (т. 1, а.с. 153-157).
Ухвалою суду від 08.04.2026 року підготовче провадження в справі закрито та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні (т. 2, а.с. 117).
В судовому засіданні позивач та її представник, кожен зокрема, позов підтримав і просив задовольнити.
В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечила та просила відмовити в задоволенні позову.
Відповідач ОСОБА_3 , будучи повідомленим у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку про місце, день і час розгляду вказаної справи, в судове засідання не з`явився, відзиву на вказану позовну заяву до суду від нього не надходило.
Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 є власником автомобіля Smart МС 01, д.н.з. НОМЕР_1 .
Згідно з розпискою від 28.11.2024 року позивач сплатила за вказаний транспортний засіб суму коштів у розмірі 4 350,00 доларів США.
З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження 12025100010001474 від 20.04.2025 року, правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч. 2 ст. 194 КК України, вбачається, що 19.04.2025 року, приблизно о 17 год. 50 хв. здійснено підпал автомобіля Smart МС 01, д.н.з. НОМЕР_1 , який розміщений за адресою: АДРЕСА_1.
Згідно з висновком експерта від 15.08.2025 року № СЕ-19/111-25/27528-ПТ, за наслідками проведення пожежно-технічної експертизи в межах кримінального провадження № 12025100010001474, причиною виникнення пожежі, яка сталася 19.04.2025 року в автомобілі Smart МС 01, д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився за адресою: АДРЕСА_1, є займання горючих матеріалів (сухе листя) в зоні осередку пожежі, внаслідок дії на них полум`я при горінні запальнички.
Відповідно до акта про пожежу від 19.04.2025 року, складеного уповноваженою особою ДСНС та слідчого Національної поліції, транспортний засіб Smart МС 01, д.н.з. НОМЕР_1 , пожежею знищено повністю.
Як вбачається з висновку про причини виникнення пожежі від 22.04.2025 року, складеного провідним інспектором ВЗНС Голосіївського РУ ГУ ДСНС України в м. Києві, причиною виникнення пожежі, внаслідок якої знищено автомобіль Smart МС 01, д.н.з. НОМЕР_1 , вказано дитячі пустощі з вогнем (підпал).
При цьому, судом з`ясовано, що постановою слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві від 27.08.2025 року кримінальне провадження № 12025100010001474, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.04.2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, закрито в зв`язку з відсутністю складу злочину.
Із вказаної постанови вбачається, що в ході розслідування встановлено осіб, які причетні до вказаного кримінального правопорушення, а саме ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який бавився запальничкою та підпалював сухе листя біля автомобіля та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Також у цій постанові зазначено, що відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України відповідно до ч. 2 ст. 22 КК України наступає з 14 років, однак особи, які причетні до вказаного кримінального правопорушення не досягли віку 14 років, відповідно не є суб`єктами вчинення кримінального правопорушення.
При цьому, матеріали справи також підтверджується та сторонами визнається і не заперечується, що батьками малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .
Згідно із звітом про ретроспективну оцінку майна від 05.05.2026 року ринкова вартість автомобіля Smart МС 01, д.н.з. НОМЕР_1 , станом на 18.04.2026 року, становить 140 817,00 грн.
Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст.150 СК України на батьків покладається обов`язок виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.
Згідно з ч. 4 ст. 1178 ЦК України якщо малолітня особа завдала шкоди як з вини батьків (усиновлювачів) або опікуна, так і з вини закладів або особи, що зобов`язані здійснювати нагляд за нею, батьки (усиновлювачі), опікун, такі заклади та особа зобов`язані відшкодувати шкоду у частці, яка визначена за домовленістю між ними або за рішенням суду.
Отже, за змістом ст. 1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою, відшкодовується її батьками незалежно від форми вини дитини, оскільки малолітня особа не може усвідомлювати характер та наслідки своїх дій у повному обсязі.
Також у спірних правовідносинах діє презумпція вини дорослих, які здійснюють нагляд за дитиною. Саме батьки мають довести, що вони здійснювали належний нагляд і, що шкода виникла не внаслідок їхньої недбалості.
З п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи шкода, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Отже, для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної шкоди необхідна сукупність таких обов`язкових умов: а) наявність шкоди; б) протиправність дій заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; г) вина у заподіянні шкоди.
Диспозиція наведених норм покладає на позивача обов`язок доказати факт заподіяння шкоди відповідачем та її розмір.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-183цс14 від 03.12.2014 року.
З постанови слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві від 27.08.2025 року в кримінальному провадженні № 12025100010001474З формально вбачається причетність до кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 194 КК України, однак, через те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є малолітнім та не досяг 14-річного віку, його неможливо притягнути до кримінальної відповідальності.
Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд, виходячи з вище встановлених обставин, дійшов висновку про причинно-наслідковий зв`язок між винними та протиправними діями малолітнього ОСОБА_4 та заподіянням ним шкоди - підпалу, внаслідок якого знищено належний позивачу транспортний засіб.
Нормами чинного законодавства, зокрема цивільного та кримінального, передбачено, що за дії дитини, яка не досягла 14 років усю відповідальність несуть батьки.
Підставою притягнення батьків до цивільно-правової відповідальності за правопорушення, вчинені неповнолітніми дітьми, виступає їх власне правопорушення, під яким слід розуміти винне, протиправне невиконання покладених на них обов`язків щодо належного виховання дітей.
Отже, доводи, на які посилається позивач щодо солідарного стягнення з відповідачів майнової шкоди, є підставою для часткового задоволення позову в цій частині, а саме в розмірі 140 817,00 грн з огляду на звіт про ретроспективну оцінку майна від 05.05.2026 року, адже розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч. 2 ст. 1192 ЦК України), оскільки причетність дитини відповідачів до знищення майна позивача була встановлена, та батьки малолітнього  ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не довели, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.
Щодо вимог про солідарне стягнення із ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь позивача компенсації завданої моральної шкоди, то суд зазначає наступне.
Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду встановлені нормами ст. 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до п. 5 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідні обставини встановлюються судом на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Як вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 року в справі №752/17832/14-ц розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
Встановивши, що внаслідок знищення майна позивач зазнала душевних страждань, що призвело до порушення її звичного способу життя та вимагало додаткових зусиль для його відновлення, а також додаткових переживань, суд робить висновок, що позивачу дійсно завдано моральної шкоди.
З урахуванням конкретних обставин справи, глибини заподіяної моральної шкоди, характеру та обсягу душевних страждань, яких зазнала ОСОБА_1 , вимог розумності та справедливості, суд вбачає підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню по 838,14 грн сплаченого судового збору з кожного
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 19, 76-81, 82, 89, 141, 158, 258, 259, 263, 264, 265, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в:
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути солідарно із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 140 817,00 грн (сто сорок тисяч вісімсот сімнадцять гривень 00 копійок) на відшкодування завданої майнової шкоди та 10 000,00 грн (десять тисяч гривень 00 копійок) компенсації моральної шкоди.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі по 838,14 грн (вісімсот тридцять вісім гривень 14 копійок) з кожного.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідачі: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ;
ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.С. Хоменко