КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ 

Справа №552/3708/26 
Провадження № 2/552/2691/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.08.2026 року Київський районний суд м. Полтави в складі:
Головуючого судді – Турченко Т.В.,
При секретарі – Дмитриченковій Ю.В. 
За участю адвоката - Остапенко І.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -
ВСТАНОВИВ:
04.05.2026 року ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Полтави з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Позов обґрунтовуючи тим, що судовим наказом Ленінського районного суду м. Полтави від 15.11.2024 року стягнуто з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 07 листопада 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач рішення суду не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість по виплаті аліментів, яка станом на 01.04.2026 року становить 84 321,28 грн. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 30.12.2024 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн., щомісячно, починаючи з листопада 2024 року і до досягнення сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку. Відповідач рішення суду не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість по виплаті аліментів, яка станом на 01.04.2026 року становить 82300 грн. Просила суд, стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 84 321,28 грн. та неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на її утримання до досягнення трирічного віку сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 82300 грн. 
Ухвалою суду від 11.05.2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.
29.06.2026 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні.
01.07.2026 року від представника позивача адвоката Остапенко І.О. надійшла відповідь на відзив.
10.08.2026 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшло заперечення (на відповідь на відзив), в якому просив в задоволенні позову відмовити.
В судовому засіданні представник позивача адвокат Остапенко І.О. позов підтримала, просила задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Представник відповідача адвокат Сікорська О.М. в судове засідання не з`явилася, про час та дату розгляду справи повідомлена належним чином. 
Суд, заслухавши представника позивача адвоката Остапенко І.О., вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, встановлені рішенням суду обставини у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Судом встановлено, що судовим наказом Ленінського районного суду м. Полтави від 15.11.2024 року, задоволено заяву ОСОБА_1 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 07 листопада 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.
Постановою головного державного виконавця Київського ВДВС у м. Полтаві від 21.02.2025 року відкрито виконавче провадження №77268138 з примусового виконання судового наказу Ленінського районного суду м. Полтави №553/4036/24 від 15.11.2024 року про стягнення ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 07 листопада 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.
Згідно довідки Київського ВДВС у м. Полтаві Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 22.01.2026 року №2381 про неотримання аліментів ОСОБА_1 не отримувала аліменти від ОСОБА_2 за виконавчим листом №553/4036/24 за період з 01.12.2024 року по 31.12.2025 року. Відомості про боржника внесені до Єдиного реєстру боржників у ВП №77268138.
Відповідно до розрахунку державного виконавця Київського ВДВС у м. Полтаві Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.04.2026 року становить 84321,28 грн.
Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 30.12.2024 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн., щомісячно, починаючи з листопада 2024 року і до досягнення сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку.
Постановою головного державного виконавця Київського ВДВС у м. Полтаві від 10.07.2025 року відкрито виконавче провадження №78566584 з примусового виконання Рішенням Київського районного суду м. Полтави № 552/7779/24 від 04.07.2025 року про стягнення ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн., щомісячно, починаючи з листопада 2024 року і до досягнення сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку.
Згідно довідки Київського ВДВС у м. Полтаві Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 22.01.2026 року №2386 про неотримання аліментів ОСОБА_1 не отримувала аліменти від ОСОБА_2 за виконавчим листом №552/7779/24 за період з 01.12.2024 року по 31.12.2025 року. Відомості про боржника внесені до Єдиного реєстру боржників у ВП №78566584.
Відповідно до розрахунку державного виконавця Київського ВДВС у м. Полтаві Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.04.2026 року становить 82300 грн.
На час ухвалення цього рішення, суду не надано відомостей про оспорювання стягувачем або боржником вказаного розрахунку заборгованості.
Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Згідно з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18):
Відповідно ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. 
Згідно ч.1,3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання . Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Правовою позицією Верховної Суду України, викладеній у справі № 6-1477цс15 роз`яснено, що: «Згідно із частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. 
З урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, за який не сплачено аліменти. 
При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.
Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць).
Таким чином, розмір неустойки (пені) за несплату аліментів за виконавчим провадженням №77268138 за період з 07.11.2024 року по 01.04.2026 року становить 84321,28 грн. та за виконавчим провадженням №78566584 за період з 07.11.2024 року по 01.04.2026 року становить 82300 грн.
В той час, згідно ст. 196 СК України, стягненню підлягає розмір неустойки (пені), який становить не більше 100 відсотків заборгованості, тому, у даному випадку, суд вважає обгрунтованим стягнення з відповідача на користь позивача розміру пені, який дорівнює сумі заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням №77268138 за період з 07.11.2024 року по 01.04.2026 року становить 84321,28 грн. та за виконавчим провадженням №78566584 за період з 07.11.2024 року по 01.04.2026 року становить 82300 грн.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 Сімейного кодексу відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Матеріали справи свідчать про те, що відповідач був обізнаний про необхідність утримувати сина та дружину, ОСОБА_1 до досягнення їхньою спільною дитиною, трирічного віку, проте свої зобов`язання належним чином не виконував.
З позовами про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментам, про розстрочення/відстрочення сплати заборгованості по аліментам, згідно вимог ст. 197 СК України, відповідач до суду не звертався.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заборгованість ОСОБА_2 , по сплаті аліментів на утримання сина та дружини до досягнення дитиною трирічного віку виникла внаслідок його вини і неналежного виконання ним своїх обов"язків, покладених на нього судовими рішеннями.
Відповідно до ст.ст. 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів.
За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, тому у порядку ст. 141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача в дохід держави у розмірі 1331,20 грн. 
Відповідно до Договору про надання правничої допомоги № 31/26 від 17.04.2026 з додатками; платіжної інструкції №1261, позивач поніс 25000 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи критерій розумності розміру, виходячи з конкретних обставин справи, враховуючи, що за цією категоріє справ судова практика є сталою та численною, з огляду на звернення до суду з позовною заявою, сформованою через електронну систему «Електронний суд», зважаючи на обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), розгляд справи без участі представника позивача на підставі його заяви, задоволення позову частково, значення справи для сторін, виходячи з принципів пропорційності, співмірності, розумності, суд дійшов висновку не присуджувати позивачу на користь якого ухвалено судове рішення, всі витрати на професійну правничу допомогу, що заявлені до стягнення.
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 25000 грн, яка буде достатньою, співмірною і справедливою в цьому випадку.
Керуючись ст.ст,263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, ст. 196 СК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) по заборгованості по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 84321,28 грн. (станом на 01.04.2026 року).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) по заборгованості по сплаті аліментів на утримання дружини, до сягнення дитиною, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, у розмірі 82300 грн. (станом на 01.04.2026 року).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 25000 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1331,20 грн. 
Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Рішення виготовлено 10.08.2026 року.

Головуючий Т.В.Турченко