РІШЕННЯ
Іменем України
Справа № 621/1502/25
Провадження 2-а/621/3/26
10 липня 2026 року        м. Зміїв Харківської області
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого: судді В. Філіп`євої,
за участю секретаря судового засідання А. Головіної,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 
про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат В.Тарасенко звернулась до суду в інтересах позивача з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови № 01/3424 від 02.05.2025 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 25500,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 статті 210-1 КУпАП.
В обґрунтування позову зазначено, що 02.05.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_2 у відношенні ОСОБА_2 була складена постанова по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він відмовився проходити військово-лікарську комісію. Згідно з даною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 25500,00 гривень. Дану постанову в день її винесення позивач ОСОБА_3 на руки, всупереч вимогам чинного законодавства, не отримував. Засобами поштового зв`язку оскаржувана постанова позивачеві також не направлялась. 08.05.2025 на адвокатський запит оскаржувана постанова була надіслана на електронну пошту представника позивача.
При цьому, 02.05.2025 року позивач ОСОБА_3 ніякого підпису на жодному документі не ставив.
Отже, з постановою по справі про адміністративне правопорушення позивач ОСОБА_3 не згодний у повному обсязі, вважає її незаконною і необґрунтованою, такою, що винесена з порушенням порядку притягнення його до адміністративної відповідальності, його законних прав, свобод та інтересів, оскільки позивач не був належним чином повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо нього як мінімум за 3 дні до його розгляду; вручення ОСОБА_4 повістки, або відмова від її отримання не було і вручення постанови по справі про адміністративне правопорушення відбулось без дотримання встановленої законодавчої процедури працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 , без фото та відео фіксації, без надання документів на підтвердження повноважень; ОСОБА_3 був насильницьким способом приведений до приміщення ТЦК та СП шляхом його викрадення з вулиці, із застосуванням щодо нього сили, і розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо нього відбувався з суттєвим порушенням його прав та свобод, а також права на захист та на можливість користуватись професійною правничою допомогою; ОСОБА_3 на момент складення постанови про адміністративне правопорушення був знятий (виключений) з військового обліку, тобто він не був військовозобов`язаним. Представник зазначає, що ОСОБА_3 був виключений з військового обліку, як особа, раніше судима за тяжкий злочин на підставі п.п. 6 п. 6 статті 37 "ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу", у редакції до 11.04.2024 і не перебував на військовому обліку на день складення протоколу про адміністративне правопорушення. 
Разом із тим, до моменту виключення позивача з військового обліку, останній перебував на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 за місцем його зареєстрованого місця проживання. Оскільки ОСОБА_3 на момент винесення оскаржувано постанови був знятий з обліку, він не був військовозобов`язаним, то підстав для проходження ВЛК у нього не було, а отже уповноважені службові особи протиправно склали щодо нього постанову про вчинене адміністративне правопорушення, оскільки він виключений з військового обліку, а тому не має обов`язку проходити ВЛК. В зв`язку з викладеним, просив визнати протиправною та скасувати Постанову по справі про адміністративне правопорушення ІНФОРМАЦІЯ_1 №01/3424 від 27.04.2025 року за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 25500,00 гривень, а також витрати по сплаті судового збору стягнути з відповідача (а. с. 1 - 10).
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 26.05.2025 року адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами, визначено відповідачеві час для надання відзиву на позов (а. с. 42).
Від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_5 відзиву на позовну заяву до суду з викладом заперечень проти позову не надходило.
Дослідивши доводи позовної заяви та відзиву на позов, а також додані до них письмові докази, суд встановив наступне:
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом НОМЕР_2 , орган видачі 6334, та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.25-27)
31.05.2001 року ОСОБА_1 засуджений вироком Зміївського районного суду Харківської області за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 141, ст. 208, ч. 2 ст. 215-3, ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 193, ч. 2 ст. ст. 17-140, ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 215-3, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 142, ч. 2 ст. 81, ч. 1 ст. 89 КК України (а. с. 30 - 34).
Згідно Витягу з військово-облікового документу «Резерв+» від 31.10.2024 (09-34 год), ОСОБА_1 ЗНЯТИЙ з обліку, рахується за ІНФОРМАЦІЯ_7 (Зміїв), в графі категорія обліку «військовозобов`язаний» зазначено «Підстава зняття/виключення «інше». (а. с. 28).
Згідно Витягу з військово-облікового документу «Резерв+» від 29.04.2025 (тобто після складання матеріалів оскаржуваної постанови), ОСОБА_1 перебуває на обліку як військовозобов`язаний у ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а. с. 29).
25 квітня 2025 року ОСОБА_5 звернулася з заявою до Зміївського відділу поліції № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області про те, що співробітники ІНФОРМАЦІЯ_3 незаконно утримують у себе в приміщенні її сина ОСОБА_1 (а.с.25-27)
27 квітня 2025 року уповноваженою особою відповідача - старшим офіцером мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 був складений протокол про адміністративне правопорушення № 01/3241 від 27.04.2025 року, за яким ОСОБА_1 , який перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовився проходити військово-лікарську комісію. Таким чином, громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 3 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", п. 1 та п. 3, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 20 та п. 21 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» (затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 № 560). Обставин, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність, не встановлено. Строк розгляду справи зазначено 10:00 години 30 квітня 2025 року 
Протокол містить підпис особи, яка склала протокол. 
Підпис позивача ОСОБА_1 в протоколі відсутній. Відомості ознайомлення позивача чи направлення позивачеві копії протоколу та виклику для розгляду для розгляду справи про адміністративне правопорушення в матеріалах справи відсутні (а. с. 22 - 24). 
Згідно постанови № 01/3424 від 02.05.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка винесена т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , під час дії воєнного стану в Україні, продовженого на підставі Указу Президента України від 28 жовтня 2024 року № 740/2024, затвердженого Законом України від 29 жовтня 2024 року № 4024-IX та продовження проведення загальної мобілізації на підставі Указу Президента України від 28 жовтня 2024 року № 741/2024, затвердженого Законом України від 23 липня 2024 року № 4025-IХ, який перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_8 , відмовився проходити військово-лікарську комісію. Таким чином, громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", п. 1 та п. 3 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", п. 20 та п. 21 "Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період" (затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 № 560), та накладено штраф в сумі 25500,00 гривень (а.с.20-21) 
Як вбачається з відповіді ІНФОРМАЦІЯ_5 від 08.05.2025 року адвокату В.Тарасенко, громадянин ОСОБА_1 24 квітня 2025 року був доставлений працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 як порушник військового обліку, де на нього був складений протокол № 3147 від 24.04.2025 року в зв`язку з неприбуттям за викликом до ТЦК у строк та місце, зазначені у повістці. 02.05.2025 року була складена постанова №01/3425 про адміністративне правопорушення за ч.3 статті 210-1 КУпАП. 27.04.2025 року був складений протокол № 01/3241 щодо ОСОБА_1 за відмову від проходження військово-лікарської комісії, що підтверджується актом відмови від проходження медичного огляду, та складено постанову №01/3424 від 02.05.2025 року за ч.3 статті 210-1 КУпАП (а.с.14)
Представник позивача звернулася до уповноважених осіб відповідача з адвокатським запитом, в якій просила надати для ознайомлення докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 статті 210-1 КУпАП, а саме:
- Докази фото- та відеофіксації процесу вручення повістки ВЛК ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , факту його відмови, чи повідомити про відсутність таких доказів;
- Докази повідомлення позивача ОСОБА_1 про час і місце розглялу справи про адміністративне правопорушення, за якими винесено постанови № 01/3425 та № 01/3424 від 02.05.2025 року (а.с.16-17).
Відповіді на запит адвоката та до матеріалів справи вказані докази не надавалися.
Оцінивши обставини, повідомлені позивачем у позовній заяві, дослідивши надані докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне:
Відповідно до п.1 ч.1 статті 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. В справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 72 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ч.2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частини 1 статті 1 вищевказаного Закону, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Частиною 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:
- уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;
- прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;
- проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;
- проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;
- виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», (зі змінами), введено правовий режим воєнного стану на території України, який триває і на даний час.
Відповідно до Указу Президента України № 65/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03.03.2022 № 2105-IX, в Україні оголошено загальну мобілізацію.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлено в Законі України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
За визначенням абз 4 статті 1 вищевказаного Закону, мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Згідно ч.ч. 1-2 статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України. Загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані, зокрема:
- з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;
- проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Відповідно до абзацу 8 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Згідно положень абзацу 9 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у повістці про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки зазначаються: 1) прізвище, ім`я та по батькові і дата народження громадянина, якому адресована повістка; 2) найменування територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що видав повістку; 3) мета виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; 4) місце, день і час явки за викликом; 5) підпис (електронний цифровий підпис) посадової особи, яка видала (сформувала) повістку; 6) реєстраційний номер повістки; 7) роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.
Відповідно до частини 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України. Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно примітки до вказаної статті, вимога до здійснення представниками територіального центру комплектування та соціальної підтримки фото- і відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, застосовуються з 17.07.2024 р.згідно із Законом № 3633-IX від 11.04.2024.
Згідно пункту 21 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 року, за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Відповідно до абзацу 3 пункту 69 Порядку №560, громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), на медичний огляд не направляються. На медичний огляд громадяни, які уточнили свої облікові дані, викликаються повісткою.
У разі проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду під час мобілізації та/або воєнного стану строк дії довідки з висновком щодо придатності до військової служби становить один рік.
Положеннями пункту 74 Порядку №560 передбачено, що резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.
Військовозобов`язаний та резервіст, який виявив бажання проходити військову службу під час мобілізації у вибраній ним військовій частині, направляється на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або командиром військової частини.
Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.
Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.
Тобто, процедурі проходження на військово-лікарській комісії медичного огляду передує:
- формування повістки про виклик військовозобов`язаного для проходження відповідного огляду та її вручення особі;
- видача керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою, згідно з додатком 11 до Порядку №560;
- реєстрація відповідного направлення в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою, згідно з додатком 12 до Порядку №560.
При цьому, вище наведеними нормативно-правовими актами, а також ч.10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч.1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено також обов`язок військовозобов`язаних осіб проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки
Статтею 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Так, за приписами частини 1 статті 210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно частини 3 статті 210-1 КУпАП, вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно пункту 6 частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції на момент ухвалення вироку суду щодо ОСОБА_1 ), виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які: 6) були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.
"Виключений з військового обліку" передбачає, що особа втрачає статус військовозобов`язаного та на неї не поширюються обов`язки з військового обліку. 
Статтею 58 Конституції України передбачено, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 травня 2025 року у справі №280/2880/24 зауважив, що законодавець виокремлює поняття «зняття з військового обліку» та «виключення з військового обліку», при цьому, при знятті з військового обліку законом передбачено можливість повторного взяття військовозобов`язаного на такий облік. Отже, різними є як підстави, так і правові наслідки зняття або виключення з військового обліку. З аналізу положень Закону 2232-XII виснується, що громадяни, які підлягають виключенню з військового обліку, втрачають статус військовозобов`язаного, в той же час зняті з військового обліку продовжують перебувати в статусі військовозобов`язаних.».
Отже, виключення позивача з військового обліку відбулось на підставі діючої на той час норми Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а правовідносини, пов`язані з перебуванням позивача на військовому обліку, завершились (припинились).
Відповідно до частини п`ятої статті 1 Закону №2232-XII, від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Як вбачається з наданих до справи доказів, позивач ОСОБА_3 , в зв`язку з засудженням у 2001 році за вчинення тяжких злочинів, станом на 30.10.2024 року був виключений з військового обліку.
Відповідач проігнорував ту обставину, що позивач більше не є військовозобов`язаним та, відповідно, не може бути призваний на військову службу під час мобілізації внаслідок того, що він був засуджений
Підстави поновлення позивача на військовому обліку як військовозобов`язаного після складення постанови про адміністративне правопорушення 27.04.2025 року в матеріалах справи відсутні. 
Повістка з вимогою про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_5 для уточнення даних, отримання направлення на військово-лікарську комісію, з доказом вручення чи направлення позивачеві в матеріалах справи відсутня. 
Процедура, визначена нормами діючого законодавства щодо направлення позивача на ВЛК, не дотримана. 
Відповідно до ч. 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 статті 77 КАС України).
При цьому, відповідно до закріпленого в статті 62 Конституції України принципу, особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви » від 24 листопада 2000 року ) чи ТЦК.
Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.
Згідно зі статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 9 КУпАП встановлено, що правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За приписами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч.1 статті 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Недотримання відповідачем процедурних приписів законодавства України в сфері мобілізації тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної постанови. 
Відповідно до статті 279-9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, але не пізніше дня розгляду справи про таке адміністративне правопорушення, особа може звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України, в якому вона перебуває на обліку, із заявою, в якій особа зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності. Зазначена заява подається особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, особисто в письмовій формі або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста. Керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки, начальник Служби мобілізації та територіальної оборони, регіонального органу Служби безпеки України, посадова особа уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України протягом трьох днів після отримання такої заяви зобов`язані перевірити викладені у ній фактичні дані про визнання особою правопорушення та надання нею згоди на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності і з дотриманням вимог статей 247, 280, 283 цього Кодексу винести постанову по справі, у тому числі без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У постанові про накладення адміністративного стягнення керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки, начальник Служби мобілізації та територіальної оборони, регіонального органу Служби безпеки України, посадова особа уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України визначають розмір штрафу на рівні мінімального розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (частиною статті) цього Кодексу за вчинення такого правопорушення. У разі якщо особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, подала зазначену у цій статті заяву через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, копія постанови по справі може бути направлена їй засобами електронного зв`язку на адресу електронної пошти, зазначену в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, або в її електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.
Позивач не подавав відповідачеві заяву про згоду на притягнення його до адміністративної відповідальності та розгляд справи за його відсутності. 
Датою розгляду справи в протоколі було зазначено 30 квітня 2025 року, натомість справа розглянута 02 травня 2025 року, якою позивача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 статті 210-1 КУпАП.
В матеріалах справи відсутні відомості на підтвердження факту ознайомлення ОСОБА_1 з датою та часом розгляду справи про адміністративне правопорушення, яке відбулось 02.05.2025 року.
Згідно статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Відповідачем не доведено належними і допустимими доказами порушення позивачем вимог абзацу 4 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», і як наслідок, факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП, в зв`язку з чим позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а постанова відповідача у справі про адміністративне правопорушення від 02.05.2026 року підлягає скасуванню.
Відповідно до ч.1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 20, 72, 139, 229, 241-246, 255, 286, 295 КАС України, ст. 293 КУпАП, суд 
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.
Скасувати постанову № 01/3424 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 02 травня 2025 року, складену т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_7 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 22500,00 гривень.
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності закрити на підставі пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, з одночасним надсиланням апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_9 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Суддя: В. Філіп`єва