ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА _01054, _м.Київ, _вул.Б.Хмельницького,44-В, _тел. _(044) _334-68-95, _E-mail: _inbox@ki.arbitr.gov.ua
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
28.07.2026 | Справа № 910/4984/26
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу
за позовом  ОСОБА_1 
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОТ Девелопмент";
2) Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтертерем"
про припинення трудових відносин, зобов`язання вчинити дії

При секретарю судового засідання: Карашевич В.В.

Представники сторін:
від позивача: Клименко Микита Сергійович - представник за ордером серії АА №1649805 від 27.04.2026;
від відповідача-1: не з`явився;
від відповідача-2: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОТ Девелопмент" (далі - ТОВ "ЛОТ Девелопмент", Відповідач-1) та Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - Адміністрація, Відповідач-2), в якому просив суд:
- визнати припиненими трудові відносини між ОСОБА_1 та ТОВ "ЛОТ Девелопмент" з 04 квітня 2025 року";
- зобов`язати Святошинську районну у місті Києві державну адміністрацію виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запис про ОСОБА_1, як керівника (директора) ТОВ "ЛОТ Девелопмент", шляхом проставлення у блоці "Кервіник" відмітки "Керівник відсутній" та у полі "Причина відсутності керівника" зазначити необхідну інформацію.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 02.06.2026. Залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтертерем" (далі - ТОВ "Інтертерем") у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.06.2026 відкладено підготовче засідання на 23.06.2026.
Відповідачі та третя особа не скористалися правом на подання заяв по суті справи, хоча про розгляд даної справи були повідомлені належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направляли.
При цьому, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (частина 9 статті 165, частина 2 статті 178 ГПК України).
Приймаючи до уваги те, що відповідачі 1, 2 та третя особа були належним чином повідомлені про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність у матеріалах справи достатньої кількості документів для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про її розгляд за наявними матеріалами.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.06.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.07.2026.
У судове засідання 28.07.2026 відповідачі 1, 2 та третя особа не з`явилися, хоча про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином.
Представник Позивача підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.
У судовому засіданні 28.07.2026 на підставі статті 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 частково обґрунтованими.
Відповідно до інформації, наявної у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 29.09.2020 проведено державну реєстрацію ТОВ "ЛОТ Девелопмент" (номер запису: 1000721020000045372).
Рішенням єдиного учасника ТОВ "ЛОТ Девелопмент" №23/09/20 від 23.09.2020 призначено директором Товариства ОСОБА_1 .
У відповідності до Наказу №1 від 01.10.2020 із вказаного числа ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків директора ТОВ "ЛОТ Девелопмент".
Разом із цим, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази укладення з позивачем трудового договору (контракту) в порядку, передбаченому частиною 12 статті 39 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" (далі - Закон №2275-VIII).
Статутом ТОВ "ЛОТ Девелопмент", затвердженого рішенням засновника ТОВ "ЛОТ Девелопмент" №23/09/20 від 23.09.2020, передбачено:
- підпункт 6 пункту 10.2.: до компетенції Загальних зборів належить обрання одноосібного виконавчого органу Товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу Товариства;
- пункт 10.3.: Загальні збори Товариства можуть скликатися, зокрема, за ініціативою виконавчого органу;
- пункт 10.4.: Вимога про скликання Загальних зборів подається в письмовій формі директору на адресу місцезнаходження Товариства із зазначенням розміру часток учасників, які є ініціаторами скликання позачергових Загальних зборів, та порядку денного. Директор не пізніше ніж протягом 20 (двадцять) днів з дати отримання вимоги про скликання Загальних зборів вчиняє всі необхідні дії для їх проведення;
- пункт 10.5.: Повідомлення про скликання Загальних зборів не пізніше ніж за 5 (п`ять) днів до запланованої дати їх проведення надсилається кожному учаснику Товариства поштовим відправленням з описом вкладення або вручається учаснику Товариства особисто під підпис;
- пункт 10.6.: Повідомлення про Загальні збори учасників містить інформацію про дату, час і місце проведення, порядок денний. Якщо до порядку денного включено питання про внесення змін до статуту Товариства, до повідомлення додається проект запропонованих змін. Після направлення повідомлень про Загальні збори, зміни до порядку денного не вносяться, крім випадку згідно п. 10.7 цього статуту.
Як вбачається з інформації, наявної у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, єдиним учасником ТОВ "ЛОТ Девелопмент", який володіє 100% статутного капіталу, є ТОВ "Інтертерем".
21.03.2025 ОСОБА_1 звернувся до єдиного учасника ТОВ "ЛОТ Девелопмент" - ТОВ "Інтертерем", єдиного учасника ТОВ "Інтертерем" - ПрАТ "Будівельна Асоціація Інтербудмонтаж" та акціонера ПрАТ "Будівельна Асоціація Інтербудмонтаж", який володіє 100% статутного капіталу, - ОСОБА_2 , з повідомленнями про необхідність прийняття рішення щодо звільнення ОСОБА_1 з посади директора ТОВ "Інтертерем", до яких було додано заяви про звільнення з 21.03.2025.
Однак вказані заяви були залишені без відповіді та задоволення.
Враховуючи те, що з незалежних від позивача причин, учасником ТОВ "ЛОТ Девелопмент" не було вирішено питання про припинення повноважень ОСОБА_1 як директора, останній звернувся з даним позовом до суду.
Відповідно до частин 2, 3 статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Як встановлено у статті 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Коли особу обрано до складу виконавчого органу (між товариством та особою встановлені відносини управління товариством) та укладено трудовий договір (встановлені трудові відносини) і коли існують тільки відносини з управління товариством без укладення трудового договору - саме відносини з управління товариством, у яких директору надані відповідні повноваження, за здійснення яких він несе встановлену законом відповідальність, становлять основу відносин між товариством та цією особою.
Позовні вимоги про визнання трудових правовідносин припиненими, або про звільнення, або про припинення трудових правовідносин та/або правовідносин представництва у такому спорі спрямовані насамперед на припинення правовідносин з управління, які існують між директором та товариством, тобто спірні правовідносини випливають із корпоративних відносин і належать до юрисдикції господарських судів.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.09.2023 у справі №127/27466/20 та від 14.06.2023 у справі №448/362/22.
Правовий статус товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю, порядок їх створення, діяльності та припинення, права та обов`язки їх учасників визначено Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" (далі - Закон №2275-VIII).
Частиною 13 статті 39 Закону №2275-VIII передбачено, що повноваження одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу можуть бути припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень лише шляхом обрання нового одноосібного виконавчого органу чи голови колегіального виконавчого органу або тимчасових виконувачів їхніх обов`язків. У разі припинення повноважень одноосібного виконавчого органу або члена колегіального виконавчого органу договір із цією особою вважається припиненим. Статутом товариства може бути передбачено вимогу про обрання нових членів чи тимчасових виконувачів обов`язків для всіх членів колегіального виконавчого органу.
Загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства, якщо інше не встановлено законом (частина 1 статті 98 ЦК України).
Відповідно до пунктів 7, 15 частини 2 статті 30 Закону №2275-VIII, підпункту 6 пункту 10.2. та пункту 11.2. Статуту питання щодо обрання та припинення повноважень директора Товариства належить до виключної компетенції Загальних зборів.
Статтею 31 Закону №2275-VIII передбачено, що загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, зокрема, з ініціативи виконавчого органу товариства (пункт 1 цієї статті).
Аналогічне положення міститься в пункті 10.3. Статуту.
У відповідності до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 06.09.2023 у справі №127/27466/20, директор для припинення своїх повноважень як одноосібного виконавчого органу за своєю ініціативою має скликати загальні збори учасників Товариства з включенням до порядку денного питання про припинення своїх повноважень шляхом обрання нового директора або тимчасового виконувача його обов`язків, оскільки вирішення цього питання належить до виключної компетенції загальних зборів учасників Товариства. При цьому, директор мав дотриматись вимог статті 32 Закону №2275-VIII та Статуту щодо порядку скликання загальних зборів учасників Товариства.
Порядок скликання загальних зборів учасників товариства визначено статтею 32 Закону №2275-VIII, частина перша якої передбачає, що загальні збори учасників скликаються виконавчим органом товариства. Статутом товариства може бути визначений інший орган, уповноважений на скликання загальних зборів учасників.
Однак, як було раніше встановлено судом, на момент звернення ОСОБА_1 з даним позовом та прийняття рішення у даній справі ТОВ "Інтертерем" є єдиним учасником ТОВ "ЛОТ Девелопмент", тобто володіє 100% статутного капіталу ТОВ "ЛОТ Девелопмент".
У зв`язку з цим, суд зазначає, що згідно з приписами статті 37 Закону №2275-VIII у товаристві, що має одного учасника, рішення з питань, що належать до компетенції загальних зборів учасників, приймаються таким учасником товариства одноособово та оформлюються письмовим рішенням такого учасника. До товариства з одним учасником не застосовуються положення статей 32-36 цього Закону, а інші положення цього Закону застосовуються з урахуванням положень частини першої цієї статті.
Отже, у спірних правовідносинах не вимагається дотримання процедури скликання загальних зборів для вирішення питання про припинення повноважень директора ТОВ "ЛОТ Девелопмент".
Дотриманню процедури скликання загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю щодо припинення повноважень директора, визначеної статтями 32, 37, 39 Закону №2275-VIII, кореспондує обов`язок учасників товариства розглянути відповідну заяву директора.
Разом із цим, як було раніше встановлено судом, 21.03.2025 ОСОБА_1 звернувся до єдиного учасника ТОВ "ЛОТ Девелопмент" - ТОВ "Інтертерем", єдиного учасника ТОВ "Інтертерем" - ПрАТ "Будівельна Асоціація Інтербудмонтаж" та акціонера ПрАТ "Будівельна Асоціація Інтербудмонтаж", який володіє 100% статутного капіталу, - ОСОБА_2 , з повідомленнями про необхідність прийняття рішення щодо звільнення ОСОБА_1 з посади директора ТОВ "Інтертерем", до яких було додано заяви про звільнення з 21.03.2025.
Станом на момент розгляду даної справи заява позивача про припинення повноважень директора не розглянута, відповідне рішення учасником ТОВ "ЛОТ Девелопмент" не прийнято. Доказів протилежного матеріали справи не містять та не було спростовано відповідачами.
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.
Конституційний Суд України у Рішеннях від 07.07.2004 № 14-рп/2004, від 16.10.2007 №8-рп/2007 та від 29.01.2008 № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.
Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.
Отже, неприйняття учасником ТОВ "ЛОТ Девелопмент" рішення є прямим порушенням гарантованого йому Конституцією України права на працю та на припинення повноважень як директора.
Таким чином, у відповідності до вищенаведених норм закону та практики їх застосування Верховним Судом, суд зазначає, що таке порушене право підлягає поновленню в судовому порядку, оскільки позивачем вичерпано процедурні можливості реалізувати своє право на припинення повноважень як керівника Відповідача-1.
Крім цього, суд також звертає увагу позивача на те, що Конституційний Суд України у рішенні №1-рп/2010 від 12.01.2010 у справі №1-2/2010 зазначив, що підставою набуття виконавчим органом товариства повноважень є факт його обрання (призначення) загальними зборами учасників (акціонерів) або укладення із членом виконавчого органу товариства трудового договору, який від імені товариства може підписувати голова наглядової ради чи особа, уповноважена на те наглядовою радою.
При цьому Конституційний Суд України наголосив, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а корпоративних правовідносин, що виникають між товариством і особами, яким довірено повноваження з управління ним.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово підтримувала ці висновки, зокрема, в постановах від 10.09.2019 у справі №921/36/18 та від 30.01.2019 у справі №145/1885/15-ц, де також виснувала, що хоча такі рішення уповноваженого на це органу можуть мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальними за таких обставин є корпоративні правовідносини.
Як було раніше встановлено судом, ОСОБА_1 був обраний на посаду директора ТОВ "ЛОТ Девелопмент" рішенням єдиного учасника №23/09/20 від 23.09.2020, однак судом не було встановлено обставин укладення з нею ані трудового договору (контракту) в порядку, передбаченому частиною дванадцятою статті 39 Закону № 2275-VIII, ані цивільно-правового договору. Учасники справи не стверджували про існування таких обставин.
Оскільки ТОВ "ЛОТ Девелопмент" не укладало з ОСОБА_1 трудового договору (контракту), суд дійшов висновку про те, що між ним та Відповідачем-1 не виникав спір стосовно припинення такого правочину. Водночас в обох випадках - коли особу обрано до складу виконавчого органу (між товариством та особою встановлені відносини управління товариством) та укладено трудовий договір (встановлені трудові відносини) і коли існують тільки відносини з управління товариством без укладення трудового договору - саме відносини з управління товариством, у яких директору надані відповідні повноваження, за здійснення яких він несе встановлену законом відповідальність, становлять основу відносин між товариством та цією особою (аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.09.2023 у справі №127/27466/20).
Таким чином, необґрунтованою є позовна вимога ОСОБА_1 в частині припинення трудових відносин між ним та Відповідачем-1.
Разом із цим, суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (пункт 58 постанови Великої палати Верховного Суду від 12.07.2023 у справі №757/31372/18). Невідповідність чи неповна відповідність позовних вимог належному способу захисту не може бути підставою для відмови в позові з формальних підстав, якщо прагнення позивача не викликає сумніву, а позовні вимоги можуть бути витлумачені у відповідності до належного способу захисту прав, і якщо таке тлумачення не призводить до порушення процесуальних прав відповідача (зокрема, щодо подання заперечень, надання відповідних доказів тощо). Протилежний підхід не відповідав би завданням цивільного судочинства. Близькі за змістом висновки сформульовані у постановах Верховного Суду від 19 квітня 2023 року у справі №904/7803/21 (пункт 6.46), від 20 вересня 2023 року у справі №910/3453/22 (пункт 58).
У постанові від 16.07.2025 у справі №910/2389/23 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що невідповідність чи неповна відповідність позовних вимог належному способу захисту не може бути підставою для відмови в позові з формальних підстав, якщо прагнення позивача не викликає сумніву, а позовні вимоги можуть бути витлумачені відповідно до належного способу захисту прав. Протилежний підхід не відповідав би завданням господарського судочинства (стаття 2 ГПК України). Суд у кожному окремому конкретному випадку має встановити, якого результату прагне досягнути позивач за наслідком розгляду справи, тобто надати належну інтерпретацію змісту його заявлених вимог. У разі посилання позивача на неправильні (невідповідні предмету позову) законодавчі положення суд має застосувати відповідну законодавчу норму самостійно. Така помилка позивача не може слугувати підставою для відмови в позові.
З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи, що відносини з управління товариством є однією із складових корпоративних відносин владно-управлінського характеру, а також виходячи із дії принципу принципу jura novit curia ("суд знає закони") та буквального тлумачення частини 13 статті 39 Закону №2275-VIII, суд вважає, що позовна вимога про припинення трудових відносин спрямована на припинення корпоративних відносин між ОСОБА_1 та ТОВ "ЛОТ Девелопмент", а тому підлягає задоволенню шляхом припинення повноважень ОСОБА_1 як директора ТОВ "ЛОТ Девелопмент".
Крім цього, суд зазначає, що повноваження позивача як директора ТОВ "ЛОТ Девелопмент" будуть припинені у зв`язку з набранням рішенням суду законної сили, а тому недоцільним є додаткова вказівка у резолютивній частині рішення щодо моменту припинення цих повноважень.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Адміністрації виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про ОСОБА_1 як керівника Відповідача-1.
Вимогу позивача щодо виключення з ЄДР запису про директора товариства у господарській юрисдикції необхідно розглядати разом із вимогою про визнання трудових відносин припиненими, але не тому, що перша є похідною від другої. Належність і ефективність обох зазначених вимог має оцінюватися судом під час розгляду справи по суті.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.06.2023 у справі №448/362/22.
У постанові Верховного Суду у складі Колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.02.2020 у справі №914/393/19 зроблено висновок, що як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити (пункт 8.5 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2019 у справі №910/6642/18).
Відповідно до пункту 13 частини другої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі, зокрема, містяться відомості про керівника юридичної особи, а за бажанням юридичної особи - також про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", у тому числі щодо зобов`язання вчинення реєстраційних дій.
За змістом пункту 3 частини 5 статті 25 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" суб`єкт державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дати отримання судового рішення, передбаченого пунктом 2 частини першої цієї статті, проводить відповідну реєстраційну дію шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру.
Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.
Отже, для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її переконання, порушує її права й охоронювані законом інтереси (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №910/7164/19).
За приписами частини 2 статті 5 ГПК України, у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Згідно з частиною 1 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Так, у постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі №758/1861/18 зроблено, серед іншого, висновок про те, що задоволення такої вимоги (про зобов`язання державного реєстратора виключити відомості з ЄДРПОУ запису про директора) не вплинуло на правильність вирішення апеляційним судом спору по суті, а тому не може бути достатньою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення. При цьому, Верховним Судом взято до уваги те, що факт припинення повноважень директора як посадової особи законодавець пов`язує із моментом внесення відповідного запису до ЄДРПОУ, а тому такі висновки апеляційного суду є такими, що відповідають завданням цивільного судочинства, яке полягає у справедливому та неупередженому вирішені справ із метою ефективного захисту порушених прав, оскільки у всіх справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права. У цій частині Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.09.2023 у справі №127/27466/20 не відступила від вказаного висновку Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.
Таким чином, суд вважає, що процедура припинення повноважень особи як директора Товариством має супроводжуватись внесенням відповідного запису (виключення директора) що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
З огляду на прийняття судом рішення щодо припинення повноважень Позивача як директора Відповідача-1, суд дійшов висновку про те, що вимога щодо зобов`язання Адміністрації внести відповідний запис є належним та ефективним способом захисту прав позивача та забезпечить відновлення його порушених прав, у зв`язку з чим така позовна вимога також підлягає задоволенню.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. 
Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі статтею 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Отже, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до частини 9 статті 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Таким чином, оскільки даний спір виник внаслідок неправомірної бездіяльності Відповідача-1, судовий збір з урахуванням положень частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" суд покладає на останнього, як особи, з вини якого виник спір.
Керуючись статтями 129, 236-238, 240-241 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.
2. Припинити повноваження ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) як директора Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОТ Девелопмент" (03148, місто Київ, вулиця Стешенків Сім`ї, будинок 1; ідентифікаційний код: 43844737).
3. Зобов`язати Святошинську районну в місті Києві державну адміністрацію (03115, місто Київ, проспект Берестейський, будинок 97; ідентифікаційний код 37395418) внести запис про виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань запису про ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) як директора Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОТ Девелопмент" (03148, місто Київ, вулиця Стешенків Сім`ї, будинок 1; ідентифікаційний код: 43844737).
4. В іншій частині позову відмовити.
5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОТ Девелопмент" (03148, місто Київ, вулиця Стешенків Сім`ї, будинок 1; ідентифікаційний код 43844737) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) 5 324 (п`ять тисяч триста двадцять чотири) грн 80 коп. судового збору.
6. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до частинами 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 07.08.2026.

Суддя | Сергій МУДРИЙ