Провадження № 3/742/818/26 
Єдиний унікальний № 742/4043/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 вересня 2026 року   м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Давидчука Д.П., за участю секретаря судового засідання Сумцової Т.В., розглянувши матеріали, що надійшли від Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Українка Прилуцького району Чернігівської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , працюючої швачкою в ТОВ «Алітоні», реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП) НОМЕР_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 Кодексу, 
ВСТАНОВИВ:
До Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області, надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 184 ч. 2 КУпАП.
Згідно з протоколом серії ВАД № 942287 від 10.07.2026 ОСОБА_1 являючись матір`ю неповнолітнього сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 не виконує належним чином своїх батьківських обов`язків щодо виховання сина, а саме 10.07.2026 р. близько 15:00 год. її неповнолітній син ОСОБА_2 разом з неповнолітніми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , перебували біля водойми "Озеро кохання" та вживали алкогольні напої, внаслідок чого отримали алкогольне отруєння та були госпіталізовані до КНП "Прилуцька ЦМЛ"», чим порушила вимоги, передбачені ст. 150 СК України. Правопорушення вчинено повторно протягом року.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 184 КУпАП, як ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, вчинені повторно протягом року.
У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та пояснила, що батьківські обов`язки щодо виховання та утримання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виконує належним чином. Зазначила, що має невисоку заробітну плату, однак забезпечує сина необхідними речами, харчуванням та належними умовами проживання. Сина виховує сама. Також має повнолітню доньку, яка проживає з ними. 
Вказала, що її син є складною дитиною, важко піддається вихованню та не завжди реагує на її зауваження і вимоги. У зв`язку з труднощами у вихованні сина вона неодноразово зверталася до відповідних державних органів з приводу можливості його влаштування до інтернатного закладу з метою забезпечення належного виховання та контролю за його поведінкою, оскільки самостійно впоратися з його поведінкою їй складно. Однак у задоволенні таких звернень їй було відмовлено. Щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, пояснила, що 10 липня 2026 року не знала про перебування сина біля водойми «Озеро кохання» у м. Прилуки та не давала йому дозволу на вживання алкогольних напоїв. Про вживання сином алкоголю їй стало відомо після того, як він був доставлений до лікувального закладу. Вказала, що вживання її сином алкогольних напоїв не схвалює, а після того, як їй стало відомо про подію, вживала необхідних заходів щодо надання йому медичної допомоги.
Зазначила, що не ухиляється від виконання батьківських обов`язків, постійно займається вихованням сина, контролює його поведінку та намагається запобігати вчиненню ним негативних дій, однак у зв`язку зі складністю його характеру та поведінки не завжди має можливість здійснювати за ним безперервний контроль. Просила суд врахувати зазначені обставини та не притягувати її до адміністративної відповідальності.
Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, якими є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).
На підтвердження вини ОСОБА_1 надано протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 942287 від 10.07.2026 року, письмову згоду з викладеними у ньому обставинами, копію постанови Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03.11.2025 року у справі № 742/5731/25, рапорти чергової частини Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області, письмові пояснення малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_5 , які підтверджують обставини вживання малолітніми алкогольних напоїв без нагляду дорослих та подальшу їх госпіталізацію.
Зі змісту протоколу встановлено, що ОСОБА_1 являючись матір`ю неповнолітнього сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 не виконує належним чином своїх батьківських обов`язків щодо виховання сина, а саме 10.07.2026 р. близько 15:00 год. її неповнолітній син ОСОБА_2 разом з неповнолітніми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , перебували біля водойми "Озеро кохання" та вживали алкогольні напої, внаслідок чого отримали алкогольне отруєння та були госпіталізовані до КНП "Прилуцька ЦМЛ"», чим порушила вимоги, передбачені ст. 150 СК України. Правопорушення вчинено повторно протягом року.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена достатніми, належними та допустимими доказами.
Основним нормативно-правовим актом, який встановлює обов`язки батьків щодо виховання дітей є Сімейний кодекс України. Зокрема, у ст. 150 СК України передбачено такі обов`язки батьків щодо дітей:
1. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.
2. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
3. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
4. Батьки зобов`язані поважати дитину.
5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
6. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини.
7. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Ухилення від виконання саме цих, передбачених ст. 150 СК України обов`язків, і не саме по собі, а саме щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей утворює склад правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Диспозиція ст.184 ч.1 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Згідно з ч. 2 ст. 184 КУпАП, ті самі дії, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення ,тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Тому, для утворення діями/бездіяльністю батьків або осіб, які їх замінюють об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 КУпАП, необхідна сукупність трьох юридичних фактів:
1) факт ухилення;
2) безпосередній предмет ухилення: обов`язки, передбачені статтею 150 СК України;
3) предмет ухилення невід`ємно пов`язаний із забезпеченням необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.
За відсутності хоч одного з трьох вищеназваних юридичних фактів об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП відсутня.
При цьому, про ухилення від виконання батьківських обов`язків не свідчить лише поведінка малолітнього (неповнолітнього), в діях батьків має міститись склад невиконання обов`язків, чітко передбачених законодавством, зокрема статтею 150 СК України, і саме щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей. Поведінка малолітнього (неповнолітнього) як може бути наслідком ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, так може і не бути. Оскільки визначальним в означеній категорії справ є встановлення конкретних, передбачених ст. 150 СК України батьківських обов`язків, від виконання яких в сфері забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дитини, ухилилась особа (батько, мати, особа, що їх замінює). Про що в протоколі про адміністративне правопорушення, що надійшов до суду, не вказано взагалі.
При цьому, вчинок неповнолітнього: як може бути наслідком ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, так може і не бути. Тому визначальним в означеній категорії справ є встановлення конкретних, передбачених ст. 150 СК України батьківських обов`язків, від виконання яких в сфері забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дитини, ухилилась особа (батько, мати, особа, що їх замінює). Про що в протоколі про адміністративне правопорушення, що надійшов до суду, не вказано взагалі.
У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що в діях ОСОБА_1 міститься склад ухилення нею від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання її неповнолітнього сина.
Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 ухилилась від виконання обов`язку піклуватися про здоров`я дитини, його фізичного, духовного та морального розвитку.
Викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини, зокрема те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із неповнолітніми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували біля водойми "Озеро кохання" та вживали алкогольні напої внаслідок невиконання його матір`ю передбачених статтею 150 Сімейного кодексу України обов`язків щодо виховання сина, заперечуються ОСОБА_1 , яка стверджує, що проблеми з сином виникали і раніше, проте вона вживає всіх заходів щодо його належного виховання, що також підтверджується наданим листом Прилуцької міської ради щодо звернення матері ОСОБА_1 про надання допомоги у вихованні сина ОСОБА_6 , у тому числі поміщення його до інтернатного закладу з метою його перевиховання.
Відтак, якщо показаннями особи (осіб) заперечуються відомості, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, та за відсутності інших доказів на підтвердження цих відомостей, такі відомості не можуть вважатись судом доведеними.
За таких обставин, за змістом протоколу про адміністративне правопорушення, диспозиція частини 2 статті 184 КУпАП в протоколі не розкрита, відсутня, та матеріалами справи не підтверджується.
Суд також враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010, відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі й закріплених в статті 62 Конституції України.
Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Європейський суд з прав людини, у своєму рішенні від 10.02.1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З огляду на вищевикладене, провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 184, ст. ст. 7, 9, 221, 245, 247, 251, 252, 276, 279, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд 

ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 184 ч. 2 КУпАП - закрити на підставі ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено протягом десяти днів з дня винесення постанови до Чернігівського апеляційного суду.
Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 291 КУпАП.

Суддя Дмитро ДАВИДЧУК