ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року м. Київ
справа №361/3097/26
провадження № 33/824/3155/2026
Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О. В., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, адвоката Косенка Іллі Андрійовича, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його захисником адвокатом Косенком Іллею Андрійовичем, на постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 травня 2026 року щодо  ОСОБА_1 , притягнутого до адміністративної відповідальності за статтею 124 та частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В

Постановою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 травня 2026 року об`єднано в одне провадження справу № 361/3095/26, провадження № 3/361/889/26, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП та справу № 361/3097/26, провадження № 3/361/891/26, про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП, із присвоєнням об`єднаній справі № 361/3097/26, провадження № 3/361/891/26.
ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 та частиною першою статті 130 КУпАП, і на підставі частини другої статті 36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення в межах санкції частини першої статті 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000 грн із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Також стягнуто судовий збір у розмірі 665 грн 60 коп.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 596276 від 20 лютого 2026 року ОСОБА_1 поставлено у вину те, що 20 лютого 2026 року о 00 год 10 хв на вул. Гродзиського повіту (Герцена), 3, у м. Бровари, він, керуючи автомобілем «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час руху не дотримався безпечної дистанції та здійснив наїзд на паркан. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль і паркан отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим водій порушив вимоги пункту 13.1 Правил дорожнього руху.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 596281 від 20 лютого 2026 року ОСОБА_1 поставлено у вину те, що 20 лютого 2026 року о 00 год 05 хв на вул. Гродзиського повіту (Герцена), 3, у м. Бровари, він керував автомобілем «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запахом алкоголю з порожнини рота, порушенням координації рухів та порушенням мови, після чого відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху.
Визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив із того, що факт керування транспортним засобом, наявність у водія ознак алкогольного сп`яніння та його відмова від проходження огляду підтверджуються протоколами про адміністративні правопорушення, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, письмовими поясненнями ОСОБА_1 , направленням на огляд, а також відеозаписами з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції.
Суд першої інстанції зазначив, що на відеозаписах ОСОБА_1 не заперечував факту керування автомобілем і відмовився від проходження огляду як на місці події, так і в закладі охорони здоров`я.
Не погоджуючись із постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Косенко І. А. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень.
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та змісту відеозаписів із нагрудних камер поліцейських.
Захисник зазначає, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння виключно на місці події із застосуванням спеціального технічного засобу «Drager». Пропозиції пройти огляд у закладі охорони здоров`я працівники поліції йому не висловлювали, доставлення до відповідного закладу не забезпечували, порядок проведення такого огляду не роз`яснювали.
Указує, що оформлене працівниками поліції направлення на огляд у закладі охорони здоров`я саме собою не підтверджує факту висловлення водієві відповідної пропозиції. Більше того, направлення було складене вже після оформлення протоколу про адміністративне правопорушення та не було вручене ОСОБА_1 .
На думку захисника, за відсутності належної, однозначної та зафіксованої пропозиції пройти огляд у закладі охорони здоров`я не можна стверджувати, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду відповідно до встановленого законом порядку.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник Косенко І. А. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дослідивши відеозаписи, долучені працівниками поліції, та оцінивши докази в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частини першої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та в порядку, встановлених законом.
За змістом частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія або бездіяльність, яка посягає на визначені законом суспільні відносини та за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення.
Згідно зі статтею 252 КУпАП орган або посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до статті 280 КУпАП під час розгляду справи суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна відповідна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також установити всі інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях або на доказах, одержаних незаконним шляхом, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Наведені положення поширюються і на провадження у справах про адміністративні правопорушення, які за характером правопорушення, суворістю санкції та процесуальними наслідками мають кримінально-правову природу в розумінні практики Європейського суду з прав людини.
Отже, обов`язок доведення події та складу адміністративного правопорушення покладається на орган, який склав протокол. Суд не вправі усувати недоліки обвинувачення, самостійно відшукувати докази винуватості особи або тлумачити неповноту доказів не на її користь.
Частиною першою статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Таким чином, об`єктивна сторона цього правопорушення полягає не в будь-якому небажанні особи виконати запропоновану поліцейським дію, а саме у відмові водія від огляду, запропонованого та організованого з дотриманням установленої законом процедури.
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд із метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною другою статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським із використанням спеціальних технічних засобів.
Під час проведення огляду поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості їх застосування огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Частина третя статті 266 КУпАП установлює, що у разі незгоди особи на проведення огляду поліцейським із використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.
Частиною четвертою статті 266 КУпАП передбачено, що огляд у закладі охорони здоров`я повинен бути проведений не пізніше двох годин із моменту встановлення підстав для його здійснення, у присутності поліцейського.
Відповідно до частини п`ятої статті 266 КУпАП огляд, проведений із порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. 
Пунктом 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціальних технічних засобів або лікарем закладу охорони здоров`я.
Згідно з пунктом 7 розділу І цієї Інструкції у разі відмови водія від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами такого огляду огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.
Пунктом 8 розділу І Інструкції встановлено, що в разі дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, які загинули або травмовані, проведення огляду в закладі охорони здоров`я є обов`язковим.
Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Інструкції огляд водія в закладі охорони здоров`я проводиться у присутності поліцейського в будь-який час доби лікарем закладу охорони здоров`я із застосуванням відповідних методів та технічних засобів. 
Пункти 6 і 7 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, також передбачають, що водій, який відмовився від огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським до відповідного закладу охорони здоров`я, а поліцейський забезпечує проведення такого огляду не пізніше двох годин із моменту виникнення відповідних підстав. 
З наведеного правового регулювання випливає послідовний алгоритм дій поліцейського:
спочатку за наявності визначених законом ознак водієві може бути запропоновано пройти огляд на місці з використанням спеціального технічного засобу;
у разі відмови від такого огляду, незгоди з його проведенням або результатами поліцейський повинен запропонувати водієві огляд у закладі охорони здоров`я;
проведення огляду в закладі охорони здоров`я організовує саме поліцейський, який видає направлення, забезпечує доставлення водія та повинен бути присутнім під час огляду;
лише однозначна відмова водія від огляду в закладі охорони здоров`я після висловлення йому зрозумілої та конкретної пропозиції може бути належною підставою для складення протоколу за відмову від проходження огляду.
Обов`язок особи пройти огляд не усуває обов`язку поліцейського дотриматися передбаченої законом процедури. Водій не повинен самостійно здогадуватися про необхідність медичного огляду, обирати заклад охорони здоров`я або самостійно прибувати до нього після завершення оформлення адміністративних матеріалів.
Апеляційний суд безпосередньо дослідив відеозаписи з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції, долучені до матеріалів справи.
Із запису вбачається, що після прибуття працівників поліції на місце події вони спілкувалися із ОСОБА_1 , з`ясовували обставини керування автомобілем та дорожньо-транспортної пригоди.
Також з відео вбачається, що о 01 год. 02 хв. поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу «Drager» безпосередньо на місці події.
О 01 год. 04 хв. 40 сек. ОСОБА_1 висловив свою позицію щодо проходження запропонованого огляду на місці, а саме відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння.
Разом з тим, на відео о 1 год. 05. хв. 00 сек патрульний поліцейський озвучив, констатував факт, що ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на місці зупинки та у медичному закладі, при цьому на відео не зафіксовано, що водієві пропонувалось пройти огляд в медичному закладі . 
Надалі працівники поліції продовжили оформлення адміністративних матеріалів, зокрема складали протоколи, отримували пояснення, заповнювали схему місця дорожньо-транспортної пригоди та інші документи.
Водночас протягом усього дослідженого відеозапису працівники поліції не висловили ОСОБА_1 пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.
Таким чином, працівники поліції завершили оформлення адміністративних матеріалів, не запропонувавши водієві проведення огляду в закладі охорони здоров`я.
Отже, відеозаписи підтверджують лише пропозицію пройти огляд на місці події за допомогою спеціального технічного засобу, та констатування факту самим поліцейським, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в медичному закладі. Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 відмовився від огляду як на місці, так і в закладі охорони здоров`я, не відповідає фактичному змісту дослідженого відеозапису.
Сам факт складення поліцейським направлення на огляд не доводить, що його зміст було оголошено водієві, що направлення йому вручалося або що він відмовився від запропонованого медичного огляду.
Направлення є односторонньо складеним службовим документом. За відсутності відеофіксації вручення направлення, роз`яснення його змісту та відповіді водія цей документ не може замінити доказів фактичної пропозиції пройти медичний огляд.
Матеріали справи також свідчать, що направлення було оформлено після складення протоколу про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП. Відмова від огляду на місці події не звільняла працівників поліції від обов`язку запропонувати огляд у закладі охорони здоров`я. Навпаки, саме така відмова була юридичною підставою для переходу до наступного етапу процедури направлення водія до лікаря.
За відсутності пропозиції пройти огляд у закладі охорони здоров`я неможливо встановити обов`язкову ознаку складу правопорушення відмову особи від проходження огляду відповідно до встановленого порядку.
Апеляційний суд звертає увагу, що у протоколі серії ЕПР1 № 596281 особі поставлено у вину саме відмову від проходження огляду, а не керування транспортним засобом у доведеному стані алкогольного сп`яніння.
При цьому, матеріали справи не містять сукупності належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів того, що ОСОБА_1 було запропоновано повний передбачений законом порядок огляду та що він відмовився пройти огляд у закладі охорони здоров`я.
Недотримання працівниками поліції вимог статті 266 КУпАП, Інструкції № 1452/735 та Порядку № 1103 є істотним порушенням процедури, яке унеможливлює використання складених за результатами такої процедури матеріалів як достатньої підстави для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Суд першої інстанції зазначених обставин належним чином не перевірив, зміст відеозаписів відтворив неповно та дійшов помилкового висновку про наявність на відео відмови ОСОБА_1 від огляду в закладі охорони здоров`я.
Відтак вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, поза розумним сумнівом не доведена.
Усі неусунуті сумніви щодо дотримання процедури та змісту волевиявлення особи повинні тлумачитися на користь ОСОБА_1 , а не заповнюватися припущеннями суду.
За таких обставин постанова суду першої інстанції в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження в цій частині закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу відповідного адміністративного правопорушення.
Водночас наведені порушення процедури огляду на стан сп`яніння не спростовують установлених судом першої інстанції обставин дорожньо-транспортної пригоди.
Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, яке спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, дорожніх споруд чи іншого майна.
Пунктом 13.1 Правил дорожнього руху передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу та стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Факт керування ОСОБА_1 автомобілем «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснення наїзду на паркан та заподіяння внаслідок цього механічних пошкоджень підтверджується:
протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 596276;
схемою місця дорожньо-транспортної пригоди;
характером і локалізацією пошкоджень автомобіля та паркану;
письмовими поясненнями ОСОБА_1 , у яких він указав обставини руху автомобіля та наїзду на перешкоду;
відеозаписами з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції.
Істотних порушень порядку оформлення матеріалів за статтею 124 КУпАП, які ставили б під сумнів подію правопорушення або винуватість ОСОБА_1 , апеляційним судом не встановлено.
Доводи апеляційної скарги, пов`язані з недотриманням порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, не впливають на доведеність самостійного складу правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.
Тому підстав для закриття провадження за статтею 124 КУпАП немає.
Разом із тим у зв`язку зі скасуванням постанови в частині притягнення особи до відповідальності за статтею 130 КУпАП відсутні підстави для застосування частини другої статті 36 КУпАП та призначення стягнення в межах санкції вказаної статті.
За вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, ОСОБА_1 судом першої інстанції не було призначене будь-яке покарання, а тому апеляційний суд, враховуючи вимоги ст. 38 КУпАП не може застосувати адміністративне стягнення за вказаною статтею, оскільки на час вирішення справи апеляційним судом закінчився трьох місячний строк з дня вчинення правопорушення. 
Відповідно до статті 294 КУпАП апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити скаргу без задоволення, а постанову без змін; скасувати постанову та закрити провадження у справі; скасувати постанову та прийняти нову постанову або змінити постанову. Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
З огляду на викладене апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП із закриттям провадження в цій частині, а в частині статті 124 КУпАП , щодо визнання ОСОБА_1 винним має бути залишена без змін.
Керуючись статтями 247, 283, 284, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його захисником адвокатом Косенком Іллею Андрійовичем, задовольнити частково.
Постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 травня 2026 року в частині визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП  та призначення покарання за вказаною статтею скасувати.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 травня 2026 року в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду О.В. Желепа