Справа №504/516/26
Провадження №2-о/504/187/26

Доброславський районний суд Одеської області

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
10.04.2026	с-ще Доброслав	

Доброславський районний суд Одеської області у складі:
Головуючого судді - Барвенко В.К.,
секретаря- Ориник М.В.,-
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 5, с-ще. Доброслав, справу за заявою ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , за участі заінтересованої особи Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області, про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, -
ВСТАНОВИВ:
Заявниця звернувся до суду із вказаною заявою в порядку окремого провадження, якою просила суд встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , разом зі спадкодавцем, матір`ю - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 01.09.2005 року по день смерті останньої, за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою від 23.02.2026 заяву про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до судового розгляду.
Учасники процесу в судове засідання не з`явилися, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи належним чином, в порядку статей 128,130 ЦПК України.
Представник заявника - адвокат Савін С.О. подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у їх з заявником відсутність, заяву про встановлення місця відкриття спадщини підтримав, просив її задовольнити.
Відповідно до частини 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.
В силу цих положень ЦПК України, суд застосовує норми, що регулюють підстави порядок проведення судового засідання та фіксування судового процесу, встановлені Главам 6,7 ЦПК України.
Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 14.08.1950 Ухожанською сільською радою Балтського району Одеської області, актовий запис 16, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .
28.08.1972 ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, зареєстрований Красносількою сільською радою Комінтернівського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , актовий запис №79, складений 28.08.1972 Красносількою сільською радою Комінтернівського району Одеської області.
В результаті чого, ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_6 .
01.09.2005 ОСОБА_1 перевезла свою матір – ОСОБА_2 за адресою свого проживання для спільного проживання та догляду за нею.
ІНФОРМАЦІЯ_3 матір заявниці ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 26.12.2009 Красносількою сільською радою Комінтернівського районну Одеської області, актовий запис №120.
Отже, заявниця є спадкоємцем першої черги за законом, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
12.11.2024 ОСОБА_1 звернулась до Приморської державної контори у місті Одесі з заявою про прийняття спадщини.
За заявою ОСОБА_1 , державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі Пенчевим К.Л. було відкрито спадкову справу №229к/2024 (номер спадкової справи у спадковому реєстрі: 73270551) до спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
З метою встановлення останнього місця проживання (реєстрації) померлої ОСОБА_2 , державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі Пенчевим К.Л. було направлено запити до Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області та Балтської міської ради Одеської області.
29.11.2024 Відділом «Центр надання адміністративних послуг» Балтської міської ради Одеської області було надано за вих.№2622, якою було повідомлено, що за картотекою Балтської міської ради та РТГ, відомості про реєстрацію місця проживання померлої особи ОСОБА_2 , відсутні.
04.06.2025 Красносільська рада Одеського району Одеської області надала відповідь за вих.№01.3/05.2-03/25/1776, якою було повідомлено, що за результатами перевірки даних, які містяться в картотеці (у паперовому вигляді) з питань реєстрації фізичних осіб (передана виконавчому органу сільської ради у 2016 році Комінтернівським районним підрозділом Головного управління ДМС в Одеській області на підставі вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг»), інформація щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , 1940 року народження, на території Красносільської ради відсутня.
28.01.2026 ОСОБА_1 отримала від державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі Пенчева К.Л. за вих.№18к/02-14, яким заявника було повідомлено, що на нотаріусом було направлено запити щодо встановлення останнього місця проживання померлої. Але, виходячи зі змісту відповідей наданих Балтської міської ради Подільського району, Красносільської ради Одеського району, інформація щодо реєстрації померлої ОСОБА_2 – відсутня. Отже встановити останнє місце проживання померлої не вбачається можливим.
Вказано на те, що згідно Закону України «Про нотаріат», а саме ст.131 – Нотаріальний округ – територіальна одиниця, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якого знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце (контора) приватного нотаріуса. Нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених Законом.
У зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_1 було запропоновано звернутись до відповідного районного суду за захистом своїх прав.
Зі змісту довідки за вих.№17, виданої старостою с. Переможне Красносільської ради Одеського району Одеської області ОСОБА_7 вбачається, що нині покійна ОСОБА_2 , свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 від 25.12.2009 року, проживала разом зі своєю донькою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01.09.2005 року по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ст. 1220 ЦК України).
Згідно зі ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом.
Відповідно до ч. 1, 6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.
Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно з п.4.12 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5 (далі - Порядок), свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.
Згідно з п.4.14 Глави 10 Розділу ІІ Порядку при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.
Керуючись п.1.12 Глави 10 Розділу ІІ Порядку місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до статті 29 Цивільного кодексу України.
Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.
Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема, у готелі чи у санаторії тощо).
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (у редакції, чинній на момент відкриття спадщини) реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Зазначена правова норма відтворює загальний принцип заборони дискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання або місця перебування особи.
Аналіз наведених норм права та правила частини першої статті 1221 ЦК України дає підстави стверджувати, що місцем відкриття спадщини є не місце реєстрації спадкодавця, а останнє його місце постійного проживання.
Таке правозастосування узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними зокрема в постанові від 24 серпня 2022 року у справі № 538/2344/20 (провадження № 61-16653св21), згідно яких положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.
Місце відкриття спадщини підтверджується: довідкою про реєстрацію/останнє місце проживання виконавчого органу сільської, селищної або міської ради, сільського голови (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради, або іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (копія актового запису про смерть, домова книга тощо). Місце відкриття спадщини не може підтверджуватись свідоцтвом про смерть. Якщо останнє місце проживання спадкодавця було на території України, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, нотаріусу подається відповідна заява спадкоємця (п.1.13 Глави 10 Розділу ІІ Порядку).
Згідно із п.1.14 Глави 10 Розділу ІІ Порядку у разі відсутності у спадкоємців документів, що підтверджують місце відкриття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям їх право на звернення до суду із заявою про встановлення місця відкриття спадщини. У такому випадку місце відкриття спадщини підтверджується копією рішення суду, що набрало законної сили.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення..
Згідно з пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 р. №5, при вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень статей 526 і 549 ЦК, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини.
Аналіз наведених норм права та правила частини першої статті 1221 ЦК України, правових висновків Верховного Суду, дає підстави стверджувати що місцем відкриття спадщини є останнє місце постійного проживання спадкодавця. У разі відсутності у спадкоємців документів, що підтверджують місце відкриття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям їх право на звернення до суду із заявою про встановлення місця відкриття спадщини. У такому випадку місце відкриття спадщини підтверджується копією рішення суду, що набрало законної сили (пункт 1.14глави 10 Порядку).
Отже, враховуючи відсутність заперечень третіх осіб, доведеність заявлених вимог належними, допустимими та достатніми доказами, з метою усунення перешкод в реалізації права спадкоємиці на оформлення спадщини, суд дійшов висновків щодо необхідності встановлення юридичного факту, а саме, саме факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , разом зі спадкодавцем, матір`ю - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 01.09.2005 року по день смерті останньої, за адресою: АДРЕСА_3 , а тому заява підлягає задоволенню.
Керуючись статтями: 293-294, 315, 316, 318, 353 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області, про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, задовольнити.
Встановити юридичний факт, а саме факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , разом зі спадкодавцем, матір`ю - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 01.09.2005 року по день смерті останньої, за адресою: АДРЕСА_3 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 цього Кодексу, рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя 	В. К. Барвенко