ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2026 року 
м. Київ

Справа № 910/14001/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Власова Ю.Л. - головуючого, Бенедисюка І.М., Булгакової І.В.,
розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11 листопада 2025 року (суддя Сташків Р.Б.) 
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 11 березня 2026 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя Гончаров С.А., судді: Сибіга О.М., Тищенко О.В.)
у справі №910/14001/25
за заявою Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі»
про забезпечення позову (до подання позову),
за участю особи, яка може отримати статус відповідача - Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»,
ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. 10 листопада 2025 року Акціонерне товариство «ДТЕК Одеські електромережі» (далі - АТ «ДТЕК Одеські електромережі», заявник) звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою, в якій просив вжити заходи забезпечення позову до пред`явлення позову шляхом заборони Приватному акціонерному товариству «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі - ПрАТ НЕК «Укренерго») як адміністратору комерційного обліку (АКО) та адміністратору розрахунків (АР) до набрання рішенням суду законної сили виконувати та реалізовувати рішення від 16 липня 2025 року №01/43490, від 27 червня 2025 року №01/39920, від 21 серпня 2025 року №01/51156, викладені в листах від 15 серпня 2025 року №01/49950, від 19 вересня 2025 року №01/57408 та №01/57407 «Про перекладку даних комерційного обліку» за квітень 2025 року, за травень 2025 року та червень 2025 року по віртуальній точці комерційного обліку (ЕІС-код ТКО 62ZV193111S60286R) щодо спожитих обсягів Акціонерним товариством «Одеський припортовий завод» (далі - АТ «Одеський припортовий завод») у частині внесення, використання чи застосування скоригованих даних комерційного обліку у системі управління ринком (платформа DataHub) та при проведенні розрахунків небалансів балансуючої групи, до якої входить АТ «ДТЕК Одеські електромережі» по обсягам споживання електричної енергії АТ «Одеський припортовий завод» (далі - спірні рішення ПрАТ НЕК «Укренерго»).
Заявник зазначив, що 22 квітня 2025 року АТ «ДТЕК Одеські електромережі» приєднано до умов договору про врегулювання небалансів електричної енергії №285, що є публічним договором приєднання та Додатком 1 до Правил ринку, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 14 березня 2018 року №307, чинних на момент спірних взаємовідносин (далі - Правила ринку), та долучено до реєстру учасників ринку.
Пунктом 1.6 вказаного Договору №285 передбачено, що учасник ринку передає свою відповідальність іншій СВБ шляхом укладання договору щодо участі в балансуючій групі такого учасника ринку у порядку, передбаченому Правилами ринку. На час делегування фінансової відповідальності за небаланси учасника ринку іншій СВБ цей Договір призупиняє свою дію лише в частині фінансової відповідальності за небаланси електричної енергії перед ОСП.
Відповідно до Глави 1.5 Правил ринку АТ «ДТЕК Одеські електромережі» стало учасником балансуючої групи згідно з укладеним договором про купівлю-продаж електричної енергії для врегулювання небалансів від 19 липня 2024 року 
№2-1-2024/2374. Стороною, відповідальною за баланси за вказаним Договором, є Товариство з обмеженою відповідальністю «Д.Трейдінг» (далі - ТОВ «Д.Трейдінг»).
Відповідно до умов пункту 1.2 Договору про купівлю-продаж електричної енергії для врегулювання небалансів від 19 липня 2024 року №2-1-2024/2374 та пункту 1.5.5 Правил ринку ТОВ «Д.Трейдінг» несе фінансову відповідальність за небаланси електричної енергії балансуючої групи (зокрема АТ «ДТЕК Одеські електромережі») перед ПрАТ НЕК «Укренерго».
З 13 березня 2025 року електричну енергію для АТ «Одеський припортовий завод» постачало Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (далі - ДПЗД «Укрінтеренерго») на підставі укладеного Договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» №03/25. ДПЗД «Укрінтеренерго» направило вимогу від 17 березня 2025 року 
№44/11-002513/В про відключення об`єкта (точки комерційного обліку) споживача - АТ «Одеський припортовий завод» з 22 квітня 2025 року.
08 квітня 2025 року АТ «ДТЕК Одеські електромережі» відхилило вимогу з підстав судової заборони вчиняти будь-які дії з припинення та/або розподілу електричної енергії у справах №916/5187/24 та №916/5167/24. 
У свою чергу ДПЗД «Укрінтеренерго» ініціювало суперечки до ПрАТ НЕК «Укренерго» за період квітень - червень 2025 року, за результатом розгляду яких ПрАТ НЕК «Укренерго» дійшло такого висновку: «ОСР в порушення вимог пунктів 6.2.8 та 7.10 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №312 (далі - ПРРЕЕ) покладає (завантажує) на платформу DataHub обсяги електричної енергії на постачальника «останньої надії», що спожиті споживачами, які згідно з даними інформаційно-телекомунікаційної платформи DataHub не обліковуються за постачальником «останньої надії», як стороною відповідальною за баланс та які не відключені згідно з вимогою електропостачальника про відключення».
ПрАТ НЕК «Укренерго» прийняло рішення від 16 липня 2025 року №01/43490, від 27 червня 2025 року №01/39920, від 21 серпня 2025 року №01/51156, якими АТ «ДТЕК Одеські електромережі» мало виконати проведення коригування даних комерційного обліку шляхом виключення обсягів споживання електроенергії споживачів з обсягів постачання електроенергії ПОН.
ПрАТ НЕК «Укренерго» у листах від 15 серпня 2025 року за №01/49950, 19 вересня 2025 року за №01/57408, 19 вересня 2025 року за №01/57407 «Про перекладку даних комерційного обліку» повідомило АТ «ДТЕК Одеські електромережі», ДПЗД «Укрінтеренерго» та НКРЕКП, що для здійснення перерахунку платежів Компанія сформувала оновлені дані комерційного обліку з повідомленням адміністратора розрахунків про готовність даних комерційного обліку для коригування за квітень 2025 року по віртуальній точці комерційного обліку (ЕІС-код ТКО 62ZV193111S60286R). Аналогічні листи були направлені за травень 2025 року та червень 2025 року.
Тобто ПрАТ НЕК «Укренерго», як адміністратор комерційного обліку, виключило обсяг електричної енергії, спожитий у квітні - червні 2025 року споживачем АТ «Одеський припортовий завод», з обсягів постачання ДПЗД «Укрінтеренерго» та переклало ці обсяги на втрати ОСР - АТ «ДТЕК Одеські електромережі».
У заяві про вжиття заходів забезпечення позову заявник посилається на те, що рішенням Господарського суду Одеської області від 09 жовтня 2025 року у справі №916/1701/25 визнано недійсними односторонні правочини ДПЗД «Укрінтеренерго» та АТ «ДТЕК Одеські електромережі» щодо відмови виконувати умови договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» №03/25 від 13 березня 2025 року та публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №1, шляхом ініціювання відключення. Суд у цьому рішенні встановив відсутність підстав для припинення електропостачання з 22 квітня 2025 року за договором №03/25 про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» від 13 березня 2025 року, зазначив, що сторони мають виконувати цей договір належним чином, а отже - весь обсяг електроенергії, спожитої АТ «Одеський припортовий завод» за договором №03/25, є обсягами постачання ДПЗД «Укрінтеренерго».
Пункт 1.2 Додатку 10 «Правила коригування» до Правил ринку вказує на те, що надання АКО оновлених сертифікованих даних комерційного обліку до АР для проведення планового коригування щодо розрахункового місяця здійснюється: не пізніше 15 календарного дня другого місяця, наступного за розрахунковим; не пізніше 15 календарного дня сьомого місяця, наступного за розрахунковим.
Тож, не пізніше 15 листопада 2025 року, 15 грудня 2025 року, 15 січня 2026 року Адміністратор розрахунків має виконати рішення Адміністратора комерційного обліку від 16 липня 2025 року №01/43490, від 27 червня 2025 року №01/39920, від 21 серпня 2025 року №01/51156, викладені у листах від 15 серпня 2025 року за №01/49950, 19 вересня 2025 року за №01/57408, 19 вересня 2025 року за №01/57407.
З метою недопущення настання негативних наслідків, передбачених главою 1.7., пунктами 10.12 та 10.15 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Правил ринку шляхом набуття учасником ринку статусу «Переддефолтний» та «Дефолтний», ТОВ «Д.Трейдінг» змушений буде оплатити виставлені АР рахунки з подальшим їх перевиставленням АТ «ДТЕК Одеські електромережі», як учаснику СВБ (сторона, відповідальна за баланс), на виконання умов договору про участь у балансуючій групі.
Тож саме АТ «ДТЕК Одеські електромережі» є кінцевим платником у разі реалізації цих рішень АКО (Адміністратора комерційного обліку), оскільки ТОВ «Д.Трейдінг» лише виконує функцію розрахункової сторони балансуючої групи і після отримання рахунків зобов`язаний перекласти фінансовий тягар на учасників групи, включно з позивачем.
Оскільки на момент подання заяви про забезпечення позову спір стосовно правомірності дій ДПЗД «Укрінтеренерго» та рішень АКО (Адміністратора комерційного обліку) щодо покладення обсягів споживання електричної енергії АТ «Одеський припортовий завод» на АТ «ДТЕК Одеські електромережі» був предметом розгляду у справі №916/1701/25, яка остаточно на той момент не була вирішена (рішення не набуло законної сили), виконання учасниками ринку спірних рішень АКО (ПрАТ «НЕК «Укренерго») заявник вважав передчасним.
Заявник також зазначив, що у разі набуття законної сили рішенням Господарського суду Одеської області від 09 жовтня 2025 року у справі №916/1701/25, яким встановлено законні підстави віднесення обсягів споживання електричної енергії АТ «Одеський припортовий завод» на балансуючу групу ДПЗД «Укрінтеренерго», і якщо на цей момент АР (Адміністратор розрахунків) та позивач виконають спірні рішення АКО (Адміністратора комерційного обліку), захист порушених прав АТ «ДТЕК Одеські електромережі» та виконання рішення у справі №910/14001/25 шляхом повернення позивачу сплачених коштів на виконання рішень АКО буде вкрай ускладнено.
Тому виконання скаржником, як АР (Адміністратором розрахунків), прийнятих рішень у статусі АКО (Адміністратора комерційного обліку) щодо проведення корегувань небалансів електричної енергії по обсягах постачання ДПЗД «Укрінтеренерго» споживачу АТ «Одеський припортовий завод» за квітень - червень 2025 року спричинить значне додаткове фінансове навантаження у розмірі 37 462 222,20 грн на позивача, тобто для нього настануть прямі негативні наслідки у вигляді безпідставних нарахувань, втрати значних коштів та ризику порушення умов участі на ринку електроенергії.
АТ «ДТЕК Одеські електромережі» зазначило, що на підставі наведених обставин має намір подати позов до ПрАТ НЕК «Укренерго», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ТОВ «Д.Трейдінг», та на стороні відповідача - ДПЗД «Укрінтеренерго», про:
- визнання незаконними та скасування рішень ПрАТ НЕК «Укренерго», як адміністратора комерційного обліку від 16 липня 2025 року №01/43490, від 27 червня 2025 року №01/39920, від 21 серпня 2025 року №01/51156, викладені в листах від 15 серпня 2025 року №01/49950, від 19 вересня 2025 року №01/57408 та №01/57407, прийнятих за результатами суперечок, ініційованих ДПЗД «Укрінтеренерго» щодо даних комерційного обліку споживання електричної енергії споживачами постачальника «останньої надії» у квітні, травні та червні 2025 року, в частині коригування відомостей комерційного обліку споживача АТ «Одеський припортовий завод» по віртуальній точці комерційного обліку (ЕІС-код ТКО 62ZV193111S60286R) за період з 22 квітня 2025 року по 10 червня 2025 року та покладення обсягів спожитої електричної енергії на втрати АТ «ДТЕК Одеські електромережі»;
- зобов`язання ПрАТ НЕК «Укренерго» відновити становище АТ «ДТЕК Одеські електромережі», яке існувало до порушення права, шляхом зобов`язання ПрАТ НЕК «Укренерго» як Адміністратора комерційного обліку вчинити дії щодо зміни сертифікованих даних комерційного обліку (ЕІС-код ТКО 62ZV193111S60286R) в системі управління ринком (на платформі DATAHUB (Датахаб), а саме виключити з облікових даних Оператора системи розподілу АТ «ДТЕК Одеські електромережі» обсяги електричної енергії, спожиті за період з 22 квітня 2025 року по 10 червня 2025 року АТ «Одеський припортовий завод» (ЕІС-код ТКО 62ZV193111S60286R), які покласти на балансуючу групу електропостачальника ДПЗД «Укрінтеренерго», як постачальника «останньої надії» та передати зазначені нові сертифіковані дані комерційного обліку Адміністратору розрахунків та учасникам ринку для здійснення перерахунку платежів.
2. Ухвалою від 11 листопада 2025 року у справі №910/14001/25 Господарський суд міста Києва заяву АТ «ДТЕК Одеські електромережі» задовольнив. Застосував заходи забезпечення позову (до подання позову) у спосіб, зазначений позивачем.
3. Постановою від 11 березня 2026 року Північний апеляційний господарський суд зазначену ухвалу залишив без змін.
4. Суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний господарський суд, дослідивши доводи заяви, дійшов висновку, що застосування обраного заявником заходу забезпечення позову направлено, насамперед, на забезпечення дійсної ефективності судового захисту та упередження можливості додаткового порушення прав та законних інтересів сторін, а також породження нових позовів, що підтверджує наявність обґрунтованих підстав для вжиття заходів забезпечення позову.
Суди врахували, що заходи забезпечення позову є тимчасовими, на період вирішення спору, з метою запобігання розширенню кола осіб, прав і інтересів яких стосується вирішення спору, та зупинення вчинення під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він планує звернутися до суду.
При цьому суд апеляційної інстанції відхилив доводи ПрАТ НЕК «Укренерго» про те, що спірні рішення АКО до моменту подання до суду заяви про вжиття заходів забезпечення позову та винесення ухвали про забезпечення позову Компанія вже виконала. Суд зазначив, що при остаточному коригуванні ДКО (даних комерційного обліку) за квітень 2025 року обсяги споживача АТ «Одеський припортовий завод» - 784 198 кВт/год - залишились у постачальника «останньої надії», отже, скаржник виконав оскаржувану ухвалу в частині, що стосується квітня 2025 року, тоді як для коригування даних за травень та червень 2025 року строки (15 грудня 2025 року та 15 січня 2026 року) на момент винесення оскаржуваної ухвали ще не настали.
Отже, суд апеляційної інстанції відхилив як безпідставні доводи ПрАТ НЕК «Укренерго» про те, що заборона суду суперечить нормам Правил ринку, Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №311 (далі - ККОЕЕ), Закону України «Про ринок електричної енергії» (далі - Закон №2019-VIII) та не може бути реалізована технічно й юридично.
5. Не погоджуючись з зазначеними ухвалою та постановою, ПрАТ НЕК «Укренерго» звернулося з касаційною скаргою до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (далі - Верховний Суд, Суд).
6. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 травня 2026 року для розгляду зазначеної касаційної скарги визначено колегію суддів у складі: Власов Ю.Л. - головуючий, Булгакова І.В., Малашенкова Т.М.
7. Ухвалою від 20 травня 2026 року Верховний Суд касаційну скаргу ПрАТ НЕК «Укренерго» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11 листопада 2025 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 11 березня 2026 року залишив без руху, надав скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків.
Скаржник усунув недоліки касаційної скарги у встановлений Верховним Судом строк.
8. Ухвалою Верховного Суду від 17 червня 2026 року відкрито касаційне провадження за зазначеною касаційною скаргою, постановлено здійснити перегляд оскаржуваних судових рішень у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
9. У зв`язку із перебуванням судді доповідача у відпустці справа, з урахуванням положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, розглядається Судом у розумні строки.
Розпорядженням Заступника керівника Апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 27 липня 2026 року №32.2-01/1259 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи №910/14001/25 у зв`язку з відпусткою судді Малашенкової Т.М.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 липня 2026 року справу №910/14001/25 передано на розгляд колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Власов Ю.Л. - головуючий, Бенедисюк І.М., Булгакова І.В.
Позиція скаржника
10. У новій уточненій редакції касаційної скарги ПрАТ НЕК «Укренерго» просить Суд ухвалу Господарського суду міста Києва від 11 листопада 2025 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 11 березня 2026 року у справі №910/14001/25 скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Скаржник посилається на те, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального права, оскільки припустилися помилкового тлумачення та застосування положень Закону №2019-VIII, ККОЕЕ, ПРРЕЕ, а також допустили грубе порушення норм процесуального права, а саме статей 86, 136 - 140 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), проігнорували, при цьому, висновки Верховного Суду стосовно застосування цих норм.
Заявник касаційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний господарський суд, не взяли до уваги, що спірні рішення ПрАТ НЕК «Укренерго» виконало 15 серпня 2025 року та 19 вересня 2025 року, тобто ще до того, як АТ «ДТЕК Одеські електромережі» звернулося до господарського суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову та до винесення судом ухвали (11 листопада 2025 року), отже не врахували відсутність предмета забезпечення.
Вживаючи заходи забезпечення позову, суди фактично зобов`язали оператора системи передачі діяти всупереч імперативним вимогам Закону №2019-VIII. 
Скаржник посилається на те, що накладення заборони на дії, які вже були вчинені до моменту звернення із заявою до суду, є юридично неможливим та позбавленим предмета регулювання. 
Суд апеляційної інстанції, згідно із тведженнями ПрАТ НЕК «Укренерго», помилково погодився з доводами АТ «ДТЕК Одеські електромережі» про те, що строк виконання рішень не настав.
Відповідно до пункту 1.2 Додатку 10 до Правил ринку, адміністратор комерційного обліку (АКО) надає оновлені дані адміністратору розрахунків (АР) у чітко визначені терміни (планові коригування). Проте оновлені дані за результатами суперечок є позапланові, а тому дія положень Додатку 10 до Правил ринку не поширюється. До того ж суди не розмежували функції адміністратора комерційного обліку (який формує дані) та адміністратора розрахунків (який проводить розрахунки на основі цих даних). Заборона НЕК виконувати функції адміністратора комерційного обліку та адміністратора розрахунків щодо конкретної точки обліку фактично блокує автоматизований процес врегулювання небалансів на ринку електричної енергії, що передбачено Правилами ринку.
Також скаржник зазначив, що приписами статей 86, 136 - 140 ГПК України передбачено забезпечення позову лише за наявності обґрунтованих доказів: реальної загрози порушення прав заявника, зв`язку між заходами забезпечення та предметом позову, співмірності заходу, тоді як заявник не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання потенційного рішення суду, що є порушенням статті 86 ГПК України, а суди обмежилися лише припущеннями без належної оцінки перевірки їх реальності. 
Не погоджуючись із доводами АТ «ДТЕК Одеські електромережі» про фінансове навантаження у розмірі 37 462 222,20 грн, скаржник посилається на те, що відповідно до статті 136 ГПК України, забезпечення позову допускається лише якщо невжиття заходів може зробити виконання рішення суду неможливим, тоді як у разі задоволення основного позову про скасування рішень адміністратора комерційного обліку, чинне законодавство (Правила ринку та ККОЕЕ) передбачає механізм подальшого коригування даних та проведення взаєморозрахунків, що повністю нівелює аргумент про «неможливість поновлення прав». Вжиті заходи забезпечення позову, натомість, фактично блокують виконання скаржником своїх законодавчо визначених функцій як оператора системи передачі (ОСП) та адміністратора комерційного обліку, що створює загрозу безпеці та стабільності функціонування Об`єднаної енергетичної системи України. При цьому заборона виконувати рішення АКО: порушує права інших учасників ринку, включно з ДПЗД «Укрінтеренерго», яку суд не залучив до розгляду заяви. 
Посилаючись на постанову Верховного Суду від 02 жовтня 2024 року у справі №910/3532/23, скаржник стверджує, що ПОН (ДПЗД «Укрінтеренерго») пред`явив вимогу відключення у встановленому законом порядку. У свою чергу ОСР (АТ «ДТЕК Одеські електромережі»): не відключив споживача, не повідомив ПОН про неможливість відключення відповідно до Кодексу системи розподілу, не забезпечив виконання статті 46 Закону №2019-VIII.
Суд, згідно із доводами касаційної скарги, заборонив НЕК «Укренерго» «виконувати та реалізовувати рішення від 16 липня 2025 року №01/43490, від 27 червня 2025 року №01/39920, від 21 серпня 2025 року №01/51156 щодо спожитих АТ «Одеський припортовий завод» за квітень - червень 2025 року обсягів», проте не дослідив належним чином змісту відповідних листів.
Позиція позивача
11. Інші учасники справи не скористалися своїм правом та не подали відзиви на касаційну скаргу.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
12. За змістом статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
13. Здійснивши розгляд касаційної скарги у письмовому провадженні, дослідивши наведені у ній доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування норм процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
14. Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.
15. Забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача (пункт 8.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі №914/1570/20). Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити тощо. Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21 березня 2024 року у справі №910/15328/23, від 01 травня 2023 року у справі №914/257/23, від 06 березня 2023 року у справі №916/2239/22.
16. За змістом статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
17. При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 24 травня 2023 року у справі №906/1162/22, від 29 червня 2023 року у справі №925/1316/22, від 18 травня 2023 року у справі №910/14989/22, від 24 червня 2022 року у справі №904/8506/21.
18. За загальним правилом достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Водночас слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення із заявою про забезпечення позову, а тому суди в кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.
19. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.
20. Крім того, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає оцінку співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
21. Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватись з предметом та підставами позову, можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати права інших осіб.
22. Обрання належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
23. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.
24. Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2024 року у справі №754/5683/22, при застосуванні заходів забезпечення позову ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.
25. Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.
26. З наведеного слідує, що не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття (або відмова у такому) знаходиться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного господарського спору.
27. Згідно з частиною одинадцятою статті 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
28. З огляду на викладене, заходи забезпечення позову мають чітко відповідати суті та предмету заявлених позовних вимог, оскільки це гарантує, що вжиті заходи не виходять за межі спору, сприяють належному виконанню судового рішення і не створюють необґрунтованих перешкод для сторін у справі.
29. Як вбачається із матеріалів оскарження, електронних матеріалів справи в автоматизованій системі документообігу суду КП «ДСС» та інформації з єдиного державного реєстру судових рішень, після звернення із вказаною заявою про забезпечення позову щодо заборони ПрАТ НЕК «Укренерго» виконувати та реалізовувати рішення від 16 липня 2025 року №01/43490, від 27 червня 2025 року №01/39920, від 21 серпня 2025 року №01/51156 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява АТ «ДТЕК Одеські електромережі» до ПрАТ НЕК «Укренерго», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ТОВ «Д.Трейдінг», та на стороні відповідача - ДПЗД «Укрінтеренерго», АТ «Одеський припортовий завод» про визнання незаконними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення права. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27 листопада 2025 року за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/14001/25.
30. Суд касаційної інстанції перевіряє висновки судів попередніх інстанцій з урахуванням обставин, які існували на час ухвалення оскаржуваних судових рішень. Суди попередніх інстанцій встановили, що на момент подання заяви про забезпечення позову рішення Господарського суду Одеської області від 09 жовтня 2025 року у справі №916/1701/25, яким було встановлено законні підстави для віднесення обсягів споживання електричної енергії АТ «Одеський припортовий завод» на балансуючу групу ДПЗД «Укрінтеренерго», ще не набрало законної сили. Зважаючи на викладене, Верховний Суд погоджується із позицією судів попередніх інстанцій про те, що застосування обраного заявником заходу забезпечення позову шляхом заборони ПрАТ НЕК «Укренерго», як адміністратору комерційного обліку та адміністратору розрахунків, виконувати та реалізовувати рішення від 16 липня 2025 року №01/43490, від 27 червня 2025 року №01/39920, від 21 серпня 2025 року №01/51156 щодо спожитих АТ «Одеський припортовий завод» обсягів електроенергії за квітень - червень 2025 року направлено, насамперед, на забезпечення дійсної ефективності судового захисту та упередження можливості додаткового порушення прав та законних інтересів сторін у справі за позовом про визнання незаконними та скасування вищевказаних рішень ПрАТ НЕК «Укренерго» і зобов`язання останнього відновити становище, яке існувало до порушення права, а також породження нових позовів.
31. Отже, Суд погоджується також із правильністю висновку судів першої та апеляційної інстанцій стосовно того, що у разі виконання АР та позивачем оспорюваних рішень АКО, захист порушених прав позивача та виконання рішення у справі №910/14001/25 шляхом повернення позивачу сплачених коштів на виконання рішень АКО буде ускладнено.
32. Твердження скаржника щодо передчасності припущень судів, що розрахунки небалансів можуть спричинити додаткове фінансове навантаження на позивача, не спростовують мотивів, з яких суди на підставі статей 136, 137 ГПК України дійшли висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.
33. При цьому, є безпідставними доводи скаржника про те, що заявник не подав доказів, які підтверджують, що невжиття заборони унеможливить ефективний захист прав.
34. Твердження скаржника про те, що забезпечення позову шляхом заборони НЕК виконувати функції АКО та АР щодо конкретної точки обліку фактично блокує автоматизований процес врегулювання небалансів на ринку електричної енергії, що передбачено Правилами ринку, є узагальненим і не враховує, що вказані заходи вжиті щодо конкретних спірних рішень (квітень - червень 2025 року) і не встановлюють обмежень щодо виконання рішень, які можуть стосуватися інших періодів.
35. Верховний Суд не погоджується із доводами скаржника, що заборона виконувати рішення АКО порушує права інших учасників ринку, включно з ДПЗД «Укрінтеренерго», оскільки, зокрема, із тексту касаційної скарги вбачається, що рішення АКО, оформлені листами, повинні виконуватися не ПрАТ НЕК «Укренерго», а безпосередньо АТ «ДТЕК Одеські електромережі», тоді як суди попередніх інстанцій дійшли висновку про наявність підстав для забезпечення позову, зокрема і з огляду на посилання АТ «ДТЕК Одеські електромережі» на те, що у разі невиконання спірних рішень АКО у встановлений термін саме АКО буде сформовано оновлені сертифіковані дані, які надані Адміністратору розрахунків та учасникам ринку для здійснення перерахунку платежів. Крім того, ухвалою про відкриття провадження у справі №910/14001/25 як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, залучено ТОВ «Д.Трейдінг», а на стороні відповідача - ДПЗД «Укрінтеренерго» та АТ «Одеський припортовий завод».
36. При цьому Верховний Суд зауважує про суперечливість доводів скаржника, оскільки, з одного боку, він стверджує, що спірні рішення повинні виконуватися самим позивачем і заходи забезпечення позову мають превентивний характер, а з іншого - стверджує про виконання рішень.
37. Суди попередніх інстанцій у межах наявних матеріалів відхилили посилання скаржника на те, що спірні рішення відповідача виконані. Втім, Верховний Суд зауважує, що приписами статті 145 ГПК України визначена процедура скасування заходів забезпечення позову, відповідно до якої суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Тобто, скаржник може спростувати/довести факти повного виконання рішень від 16 липня 2025 року №01/43490, від 27 червня 2025 року №01/39920, від 21 серпня 2025 року №01/51156, як і спростувати доводи неможливості ефективного захисту порушених прав позивача, надавши суду відповідне клопотання із такими доказами.
38. Доводи скаржника з посиланням на висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2024 року у справі №910/3532/23, про неврахування судами першої та апеляційної інстанцій, що ОСР (АТ «ДТЕК Одеські електромережі»): не відключив споживача, не повідомив ПОН про неможливість відключення відповідно до Кодексу системи розподілу, не забезпечив виконання статті 46 Закону №2019-VIII, як і недослідження належним чином змісту відповідних листів, фактично стосуються розгляду спірних позовних вимог по суті і їх оцінка має бути здійснена при розгляді справи по суті, а не на стадії вирішення питання забезпечення позову.
39. Наведені скаржником в касаційній скарзі інші питання щодо вжиття відповідних заходів забезпечення позову за встановлених судами обставин не є завданням Верховного Суду, який є судом «права», а не «факту», та обмежений вимогами частини другої статті 300 ГПК України («Межі розгляду справи судом касаційної інстанції»).
40. Таким чином, Верховний Суд вважає, що суди змістовно оцінили заявлені заходи забезпечення у контексті адекватності, співмірності та розумності, а за наявних матеріалів оскарження та доводів сторін висновки про забезпечення позову відповідають заявленим позовним вимогам.
41. На підставі викладеного Верховний Суд зазначає, що доводи скаржника про порушення норм процесуального права судами попередніх інстанцій не підтвердилися, а підстав для скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 11 листопада 2025 року та постанови Північного апеляційного господарського суду від 11 березня 2026 року у справі №910/14001/25 Верховний Суд не встановив.
42. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29 червня 2026 року у справі №910/2694/26, якою залишено без змін ухвалу Господарського суду міста Києва від 16 березня 2026 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 06 травня 2026 року про задоволення заяви про забезпечення позову. 
Правовідносини у зазначеній справі є аналогічними правовідносинам у справі №910/14001/25, оскільки учасниками цих справ є одні і ті ж сторони, спір виник на підставі договору про врегулювання небалансів електричної енергії №285 від 22 квітня 2025 року, тобто того ж договору, що і у справі №910/14001/25, однак за інші періоди часу, є аналогічними способи, якими АТ «ДТЕК Одеські електромережі» просило забезпечити позови, а також схожими - аргументи, на підставі яких суди першої та апеляційної інстанції дійшли висновку про наявність підстав для задоволення заяв та забезпечення позовів. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
43. Згідно із частиною третьою статті 304 ГПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.
44. Доводи скаржника про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень за результатами перегляду справи в касаційному порядку не знайшли свого підтвердження з мотивів, викладених у цій постанові.
45. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.
46. За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
47. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, дійшов висновку про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції - без змін, як таких, що ухвалені із додержанням норм процесуального права.
Судові витрати
48. Судовий збір, сплачений у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, покладається на скаржника, оскільки Верховний Суд касаційну скаргу залишає без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 11 листопада 2025 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 11 березня 2026 року у справі №910/14001/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Л. Власов
Судді І. М. Бенедисюк
І. В. Булгакова