Справа № 368/1095/26 
2/368/1191/26
Рішення 
Іменем України
"14" вересня 2026 р. Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого судді Шевченко І.І.
за участю секретаря Назаренко А.І.
та представника позивачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 адвоката Клапчука Ф.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик цивільну справу в загальному позовному провадженні за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування, -
встановив:
позивачі просять суд визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,4308 га, кадастровий номер 3222283600:03:004:0011, розташованої на території Зеленоярської (раніше Жовтневої) сільської ради Обухівського (раніше - Кагарлицького) району Київської області, в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 0,2983 га, кадастровий номер 3222283600:03:002:0045, розташованої на території Зеленоярської (раніше Жовтневої) сільської ради Обухівського (раніше - Кагарлицького) району Київської області, в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,4308 га. кадастровий номер 3222283600:03:004:0011, розташованої на території Зеленоярської (раніше Жовтневої) сільської ради Обухівського (раніше - Кагарлицького) району Київської області, в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 , визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 0,2983 га, кадастровий помер 3222283600:03:002:0045, розташованої на території Зеленоярської (раніше Жовтневої) сільської ради Обухівського (раніше - Кагарлицького) району Київської області, в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 , обґрунтовуючи позов наступним.
ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_5 . За життя ОСОБА_5 належали на праві власності дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Жовтневої сільської ради Кагарлицького району Київської області, а саме: земельна ділянка, площею 3,4308 га, кадастровий номер 3222283600:03:004:0011; земельна ділянка площею 0,2983 га кадастровий номер 3222283600:03:002:0045.
Вказані земельні ділянки належали на праві власності ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право власності па земельну ділянку серії ЯБ №523186, виданого Кагарлицькою районною державною адміністрацією 27 січня 2006 року на підставі розпорядження Кагарлицької райдержадміністрації від 11 серпня 2005 року №435.
Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне їй майно. Єдиним спадкоємцем після ОСОБА_5 за законом, який прийняв спадщину, є її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.02.2010 року, виданого державним нотаріусом Кагарлицької районної державної нотаріальної контори Воловенко Р.П. за реєстровим №1-376, ОСОБА_3 набув право власності на вищевказані земельні ділянки. Втім, до своєї смерті ОСОБА_3 не здійснив виготовлення державних актів та державну реєстрацію права власності на ці земельні ділянки.
Отже, ОСОБА_3 , оформив у спадщину, але не зареєстрував право власності на земельні ділянки площею 3,4308 га, кадастровий номер 3222283600:03:004:0011 та площею 0,2983 га, кадастровий номер 3222283600:03:002:0045.
ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина. Спадкоємцями майна ОСОБА_6 є його діти: ОСОБА_7 та ОСОБА_4 .
Позивач 1 є спадкоємцем частини майна ОСОБА_3 за заповітом, посвідченим державним нотаріусом Кагарлицької районної державної нотаріальної контори Воловенко Р.П. 27 січня 2015 року за реєстровим №1-111. 
ОСОБА_4 є спадкоємцем частини майна ОСОБА_3 як спадкоємець за законом першої черги. ОСОБА_4 , прийняв частку спадщини після батька (спадкова справа №41/2023 у приватного, нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Кулініченка М.Г.), однак до своєї смерті не оформив спадкових прав.
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла частки земельних ділянок, яку ОСОБА_4 прийняв після свого батька ОСОБА_3 . Єдиним спадкоємцем за законом першої черги після ОСОБА_4 є його дочка ОСОБА_2 .
Після смерті ОСОБА_4 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Кулініченком М.Г. було заведено спадкову справу №72/2023.
Отже, позивач 1 і позивач 2 мають право на частку, земельних ділянок площею 3,4308 га, кадастровий номер 3222283600:03:004:0011 та площею 0,2983 га, кадастровий номер 3222283600:03:002:0045 кожна: позивач 1 як спадкоємець за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , а позивач 2 - як спадкоємець за законом першої черги після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 (сина ОСОБА_3 ).
Для оформлення спадкових прав позивачі звернулися до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Кулініченка Миколи Григоровича.
Листами від 11.05.2026 року №69/01-16 та №70/01-16 нотаріус повідомив позивачів, що видати свідоцтва про право на спадщину, неможливо, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа на земельні ділянки Державного акту па право власності серії ЯБ № 523186, а також виявлені розбіжності у відомостях щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222283600:03:004:0011 з Державного земельного кадастру. 
Нотаріусом роз`яснено, що для вирішення питання необхідно звернутися до суду.
Щодо обставини невідповідності відомостей ДЗК по земельній ділянці 3222283600:03:004:0011 необхідно зазначити наступне. 
Витяг з Державного земельного кадастру містить відомості, що власником цієї ділянки в поземельній книзі значиться ОСОБА_9 . 
Разом з тим, Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області листом від 01.01.2025 (вх. ІІ/В-194/0/5-25 від 04.12.2025) повідомило, що у відділі №6 Управління в архіві наявний другий примірник Державного акту серії ЯБ №523186 від 27.01.2006 року, виданого на підставі розпорядження Кагарлицької районної державної адміністрації від 11.08.2005 №435, на ім`я ОСОБА_5 , що посвідчує право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222283600:03:004:0011 площею 3,4308 га. 
Крім того, відповідно до відомостей поземельної книги, внесених на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23,02.2010 №1-376 та державного акту ЯБ №523186, власником ділянки було зареєстровано ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ). Ці відомості підтверджуються також витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №22949277 від 23.02.2010, виданим Кагарлицькою районною державною нотаріальною конторою (спадкодавець ОСОБА_5 , спадкоємець ОСОБА_3 ), та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23.02.2010 серії BMP N 315402. 
Таким чином, відомості ДЗК щодо особи ОСОБА_10 суперечать документам, які підтверджують законний перехід права власності до ОСОБА_3 в порядку спадкування після ОСОБА_5 , а тому жодним чином, не перешкоджають визнанню права власності в судовому порядку.
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що передбачено ст. 1216 Цивільного кодексу України.
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України право па спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання, його недійсним, неприйняття, спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261—1265. цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право, на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно зі ст. 1268 ч. 5 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
За змістом ст.. ст.. 1296, 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво, про право на спадщину. Спадкоємець, який, прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про. право на спадщину на таке майно.
Частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Згідно зі ст. 328 Цивільного кодексу України право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів: право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 31 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса, в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 
Як передбачено п..18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства, юстиції України 22 лютого, 2012 року №296/5, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва, про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що застосовується, якщо існують перешкоди для оформлення права власності в досудовому порядку.
Передумовою для подачі позову до суду про визнання за позивачами права власності на вищевказане спадкове майно є відсутність іншого, крім судового, шляху для визнання цього права.
Відповідно до статей 386, 3.95, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договорам (речове право) (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06.06.2018 по справі №597/1070/15-ц).
У справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем, є спадкоємець, (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. 
Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 16.02.2022 у справі №752/3435/16, від 29.06.2022 у справі № 175/772/ 16-ц, від 27.07.2023 у справі №296/8061/19 та інших. 
Оскільки нотаріусом було обґрунтовано відмовлено позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину на спірні земельні ділянки, спадкові права позивачів підлягають захисту у судовому порядку. 
Таким чином, наявні всі підстави для задоволення даного позову та визнання, за позивачами права власності на частку земельних ділянок сільськогосподарського призначення, що розташовані на території Зеленоярської (раніше Жовтневої) сільської ради Обухівського (раніше Кагарлицького) району Київської області: площею 3,4308 га, кадастровий номер 3222283600:03:004:0011 та площею 0,2983 га, кадастровий номер 3222283600:03:002:0045.
Представник відповідача в особі - Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області не з`явився, подавши до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у відсутність представника відповідача, за наявними в матеріалах справи документами.
Суд, вислухавши представника позивачів та вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.
В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_5 . 
За життя ОСОБА_5 належали на праві власності дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Жовтневої сільської ради Кагарлицького району Київської області, а саме: земельна ділянка, площею 3,4308 га, кадастровий номер 3222283600:03:004:0011; земельна ділянка площею 0,2983 га кадастровий номер 3222283600:03:002:0045.
Вказані земельні ділянки належали на праві власності ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право власності па земельну ділянку серії ЯБ №523186, виданого Кагарлицькою районною державною адміністрацією 27 січня 2006 року на підставі розпорядження Кагарлицької райдержадміністрації від 11 серпня 2005 року №435.
Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне їй майно. 
Єдиним спадкоємцем після ОСОБА_5 за законом, який прийняв спадщину, є її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.02.2010 року, виданого державним нотаріусом Кагарлицької районної державної нотаріальної контори Воловенко Р.П. за реєстровим №1-376, ОСОБА_3 набув право власності на вищевказані земельні ділянки. Втім, до своєї смерті ОСОБА_3 не здійснив виготовлення державних актів та державну реєстрацію права власності на ці земельні ділянки.
Отже, ОСОБА_3 , оформив у спадщину, але не зареєстрував право власності на земельні ділянки площею 3,4308 га, кадастровий номер 3222283600:03:004:0011 та площею 0,2983 га, кадастровий номер 3222283600:03:002:0045.
ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ОСОБА_3 .
Після його смерті відкрилася спадщина. Спадкоємцями майна ОСОБА_6 є його діти: ОСОБА_7 та ОСОБА_4 .
Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем частини майна ОСОБА_3 за заповітом, посвідченим державним нотаріусом Кагарлицької районної державної нотаріальної контори Воловенко Р.П. 27 січня 2015 року за реєстровим №1-111. 
ОСОБА_4 є спадкоємцем частини майна ОСОБА_3 як спадкоємець за законом першої черги. 
ОСОБА_4 , прийняв частку спадщини після батька (спадкова справа №41/2023 у приватного, нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Кулініченка М.Г.), однак до своєї смерті не оформив спадкових прав.
ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4 . 
Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла частки земельних ділянок, яку ОСОБА_4 прийняв після свого батька ОСОБА_3 . Єдиним спадкоємцем за законом першої черги після ОСОБА_4 є його дочка ОСОБА_2 .
Після смерті ОСОБА_4 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Кулініченком М.Г. було заведено спадкову справу №72/2023.
Отже, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають право на частку, земельних ділянок площею 3,4308 га, кадастровий номер 3222283600:03:004:0011 та площею 0,2983 га, кадастровий номер 3222283600:03:002:0045 кожна: позивач 1 як спадкоємець за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , а позивач 2 - як спадкоємець за законом першої черги після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 (сина ОСОБА_3 ).
Для оформлення спадкових прав позивачі звернулися до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Кулініченка Миколи Григоровича.
Листами від 11.05.2026 року №69/01-16 та №70/01-16 нотаріус повідомив позивачів, що видати свідоцтва про право на спадщину, неможливо, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа на земельні ділянки Державного акту па право власності серії ЯБ №5.23.186, а також виявлені розбіжності у відомостях щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222283600:03:004:0011 з Державного земельного кадастру. 
Крім того, відповідно до відомостей поземельної книги, внесених на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23,02.2010 №1-376 та державного акту ЯБ №523186, власником ділянки було зареєстровано ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ). Ці відомості підтверджуються також витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №22949277 від 23.02.2010, виданим Кагарлицькою районною державною нотаріальною конторою (спадкодавець ОСОБА_5 , спадкоємець ОСОБА_3 ), та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23.02.2010 серії BMP N 315402. 
Таким чином, відомості ДЗК щодо особи ОСОБА_10 суперечать документам, які підтверджують законний перехід права власності до ОСОБА_3 в порядку спадкування після ОСОБА_5 , а тому жодним чином, не перешкоджають визнанню права власності в судовому порядку.
Відповідно до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладеного в п.23 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, свідоцтво з спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має з`ясовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
У випадку, коли нотаріусом обгрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що застосовується, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Передумовою для подачі позову до суду про визнання за позивачами права власності на спадкове майно, є відсутність іншого, крім судового, шляху для визнання їхнього законного права.
Відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України, положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право) (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06.06.2018 по справі №597/1070/15-ц).
Таким чином, за наявності перешкод у оформленні спадкових прав через нотаріуса, спадкоємець за законом або за заповітом може звернутися до суду з позовом про визнання права власності.
Частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідно до ч. 1 ст. ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому тим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог позивачів в повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 4, 76-89, 141, 258, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України суд, -
вирішив:
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,4308 га, кадастровий номер 3222283600:03:004:0011, розташованої на території Зеленоярської (раніше
Жовтневої) сільської ради Обухівського (раніше - Кагарлицького) району Київської області, - в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 0,2983 га, кадастровий номер 3222283600:03:002:0045, розташованої на території Зеленоярської (раніше
Жовтневої) сільської ради Обухівського (раніше - Кагарлицького) району Київської області, - в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,4308 га. кадастровий номер 3222283600:03:004:0011, розташованої на території Зеленоярської (раніше Жовтневої) сільської ради Обухівського (раніше - Кагарлицького) району Київської області, - в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 .
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 0,2983 га, кадастровий помер 3222283600:03:002:0045, розташованої на території Зеленоярської (раніше Жовтневої) сільської ради Обухівського (раніше - Кагарлицького) району Київської області, - в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 .
Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.
Апеляційні скарги на рішення можуть бути подані безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 17.09.2026 р.

Суддя І.І. Шевченко