КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 липня 2026 року м. Київ справа №320/16458/26
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.
Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту також позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі по тексту також відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві), в якому просить суд:
- визнати протиправними дії відповідача, які полягають у виплаті заборгованості за рішенням суду, що набрало законної сили 17.12.2020, частинами із застосуванням постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 №821;
- зобов`язати відповідача виконати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2020 у справі №640/17795/20 у повному обсязі шляхом виплати всієї суми заборгованості без подальшого дроблення відповідно до порядку, що діяв на момент набрання рішенням законної сили.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач повідомив, що він перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та з 2003 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».
Позивач пояснив, що на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2020 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2020 у справі №640/17795/20 ГУ ПФУ в м. Києві проведено з 15.06.2019 перерахунок та виплату позивачу пенсії за вислугу років без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше проведених виплат.
Позивач зазначив, що на виконання вказаного судового рішення йому було нараховано заборгованість, яка підлягала виплаті в повному обсязі в порядку черговості. Проте, рішення суду в цій частині відповідачем виконано не було та відповідач неодноразово повідомляв позивача, що сума боргу буде нарахована та виплачена в межах бюджетних асигнувань. В свою чергу, після прийняття Кабінетом Міністрів України Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень від 14.07.2025 №821 (далі по тексту також - Порядок №821) відповідач в односторонньому порядку змінив порядок виконання судового рішення, почавши здійснювати виплату заборгованості мізерними частинами щомісячно.
Позивач не погоджується з таким порядком виплати заборгованості, що слугувало підставою для звернення до суду з цим позовом.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, про відкриття провадження у справі був проінформований шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі в електронний кабінет у підсистемі ЄСІТС «Електронний суд», про що свідчить довідка про доставку електронного листа, сформована програмним забезпеченням «Діловодство спеціалізованого суду».
Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з частиною другою статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
у с т а н о в и в:
ОСОБА_1 є пенсіонером, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з 2003 року.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2020 у справі № 640/17795/20, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2020, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити з 15.06.2019 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії), обчисленої відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури», виходячи з розрахунку 90 відсотків від середнього заробітку місячної (чинної) заробітної плати без обмеження її максимального розміру, відповідно до довідки Офісу Генерального прокурора № 21-1094зп від 29.05.2020 з урахуванням раніше проведених виплат.
Листом ГУ ПФУ в м. Києві від 10.04.2026 №2600-0202-8/57120 на адвокатський запит представника позивача повідомлено, що на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2020 у справі № 640/17795/20 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2020 розмір пенсії ОСОБА_1 з 15.06.2019 визначається виходячи з 90 % від сум заробітку без обмеження максимального розміру.
Також зазначено, що кошти, нараховані на виконання рішення суду, підлягають виплаті в межах затверджених бюджетних призначень згідно з Порядком №821.
Представнику позивача повідомлено, що з нарахованої за період з 15.06.2019 по 31.01.2021 на виконання рішення суду суми боргу виплачено кошти в розмірі 766,05 грн, а залишок буде виплачено в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету.
Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовом у цій справі.
Таким чином, спірним питанням даної справи є невиплата нарахованої заборгованості з пенсії, перерахованої на підставі судового рішення.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Аналіз цієї норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється відповідно до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який ґрунтується на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону, що унеможливлює або істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.
Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.
Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Тобто, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.
За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі міжнародними зобов`язаннями України.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення» виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України.
Пенсійний фонд України є самостійною фінансово-банківською системою, не входить до складу державного бюджету України, формується за рахунок коштів, що відраховуються підприємствами і організаціями (в тому числі й тими, що використовують працю громадян за угодами цивільно-правового характеру) на заходи соціального страхування за тарифами, диференційованими залежно від небезпечності, шкідливості, тяжкості робіт та стану інших умов праці, страхових внесків громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, обов`язкових страхових внесків громадян, а також коштів державного бюджету України.
Фінансування витрат на виплату пенсій провадиться по всій території України щомісячно незалежно від надходжень коштів та соціально-економічного стану конкретних регіонів за рахунок перерозподілу коштів Пенсійного фонду України в межах країни. Забороняється розрив у строках фінансування витрат на виплату пенсій у різних адміністративно-територіальних одиницях.
Приписами статті 23 Бюджетного кодексу України передбачено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 №821 затверджено Порядок здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, яким визначено механізм здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, зокрема, за період, що передує даті набрання чинності рішенням суду, за джерелами їх виплати (фінансування).
Відповідно до пункту 1 Порядку №821 цим Порядком визначено механізм здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, зокрема, за період, що передує даті набрання чинності рішенням суду, за джерелами їх виплати (фінансування).
Відповідно до пункту 2 Порядку №821 у цьому Порядку терміни вживаються у такому значенні:
судові рішення - рішення суду, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», на виконання яких стягувачу призначено (перераховано) пенсію (щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці);
перераховані пенсії за рішенням суду - сума пенсії або щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), визначена як різниця між розміром призначеної/перерахованої на виконання судового рішення суми виплати та визначеним органом Пенсійного фонду України розміром, з урахуванням положень нормативно-правових актів.
Згідно з пунктами 5, 6 Порядку №821 виплати нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за минулий час проводяться щомісяця одержувачам, яких включено до переліку станом на 1 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата. На забезпечення таких виплат щомісяця спрямовується частина бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету в межах коштів, передбачених бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік.
Видатки на виплату перерахованих пенсій за рішенням суду здійснюються в межах бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, одержувачам, яких включено до переліку станом на 1 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата.
Пунктами 7, 8 Порядку № 821 визначено, що для забезпечення виплат за рішеннями суду, передбачених пунктами 5 і 6 цього Порядку, виплата пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на зазначені цілі бюджетним асигнуванням відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, але не більшій від належної до виплати суми, що обліковується в переліку.
Невиплачені протягом поточного бюджетного періоду суми нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за минулий час і перерахованих пенсій за рішенням суду виплачуються в наступному бюджетному періоді в межах встановлених бюджетних асигнувань у порядку, передбаченому пунктами 5-7 цього Порядку.
Водночас, абзацом 2 пункту 1 Порядку № 821 визначено, що дія цього Порядку не поширюється, зокрема, на виплату перерахованих пенсій за рішеннями суду, що набрали законної сили до набрання чинності цим Порядком.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2020 у справі № 640/17795/20, залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2020, набрало законної сили 17.12.2020, у той час як Порядок № 821 набрав чинності 17.07.2025.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання, а держава забезпечує його виконання у визначеному законом порядку. Аналогічний принцип закріплено у статтях 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими судове рішення, що набрало законної сили, є обов`язковим для всіх органів державної влади та підлягає виконанню на всій території України.
Згідно зі статтею 58 Основного Закону закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999 № 1-рп/99 роз`яснив, що дія нормативно-правового акта починається з моменту набрання ним чинності та поширюється лише на ті правовідносини, які виникли після цього моменту, якщо інше прямо не встановлено самим актом. Отже, новий нормативно-правовий акт не може змінювати правові наслідки юридичних фактів, які настали до набрання ним чинності.
Суд повторно наголошує на тому, що у спірних правовідносинах рішення суду у справі № 640/17795/20 набрало законної сили до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821, а тому саме з моменту набрання законної сили рішенням суду у відповідача виник безумовний обов`язок виконати судове рішення у повному обсязі відповідно до вимог законодавства, чинного на момент виникнення такого обов`язку.
У свою чергу, прийняття Кабінетом Міністрів України постанови №821 не могло змінити обсяг прав позивача, підтверджених остаточним судовим рішенням, а також порядок виконання такого рішення, оскільки це означало б надання зазначеному нормативно-правовому акту зворотної дії в часі всупереч статті 58 Конституції України.
Крім того, сам Порядок № 821 прямо виключає можливість його застосування до спірних правовідносин, оскільки абзацом другим пункту 1 Порядку №821 передбачено, що дія цього Порядку не поширюється на виплату перерахованих пенсій за рішеннями суду, які набрали законної сили до набрання чинності цим Порядком.
Враховуючи означені обставини, суд констатує, що Кабінет Міністрів України безпосередньо визначив часові межі дії Порядку № 821 та виключив можливість його застосування до судових рішень, які набрали законної сили раніше. 
Оскільки рішення суду у справі №640/17795/20 набрало законної сили до набрання чинності Порядком № 821, відповідач був позбавлений правових підстав застосовувати положення цього Порядку під час його виконання.
Водночас посилання відповідача на Порядок № 821 як на підставу для виплати заборгованості частинами є безпідставним, оскільки зазначений Порядок не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. 
Таким чином, суд дійшов висновку, що застосування відповідачем положень Порядку № 821 в межах спірних відносин при виконанні рішення суду у справі №640/17795/20, яке набрало законної сили до набрання чинності цим Порядком, є протиправним, оскільки суперечить прямому припису абзацу другого пункту 1 Порядку №821, порушує принцип незворотності дії нормативно-правових актів у часі, закріплений статтею 58 Конституції України та порушує конституційний принцип обов`язковості судового рішення та принцип правової визначеності, які є складовими права на справедливий суд.
Такий висновок узгоджується також із практикою Європейського суду з прав людини (справи Hornsby v. Greece, Burdov v. Russia, Іванов проти України), відповідно до якої право на судовий захист було б ілюзорним, якби остаточне та обов`язкове судове рішення залишалося невиконаним або виконувалося державою не в тому порядку, який випливає із самого судового рішення.
Таким чином, оскільки під час розгляду справи судом встановлено та підтверджується матеріалами справи відсутність у відповідача правових підстав для застосування Порядку № 821 під час здійснення виплати недоплаченої суми пенсії, нарахованої на виконання рішення суду у справі №640/17795/20, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо невиплати позивачу заборгованості з пенсії, перерахованої на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2020 у справі № 640/17795/20.
Відповідно, захист порушених прав позивача також потребує зобов`язання відповідача виплатити позивачу заборгованість з пенсії, перерахованої на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2020 у справі № 640/17795/20.
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Першого апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2026 року у справі №200/222/26, від 30 квітня 2026 року у справі №200/8366/25, від 23 квітня 2026 року у справі №200/8680/25, від 12 лютого 2026 року у справі №200/8272/25.
За таких обставин, позов слід задовольнити повністю.
Стосовно заявленого позивачем у прохальній частині позовної заяви клопотання про встановлення судового контролю у справі № 640/17795/20 суд зазначає, що відповідний судовий контроль може бути встановлено у разі звернення позивача до суду із заявою, поданою у порядку статті 382 КАС України в межах справи № 640/17795/20, а не шляхом викладення такого клопотання у прохальній частині нового позову.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн, що підтверджується квитанцією від 19.04.2026 №8SL9-BMUD-L94E.
Враховуючи задоволення позову, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2662,40 грн, підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - ГУ ПФУ в м. Києві.
На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсії, перерахованої на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2020 у справі № 640/17795/20.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії, перерахованої на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2020 у справі № 640/17795/20, без урахування Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 №821.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві грн 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (ідентифікаційний код 42098368, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Дудін С.О.