Справа № 361/7770/25
Провадження № 2/361/2835/25 

Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
08.06.26

08 червня 2026 р.  м.Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Писанець Н.В.,
при секретарі – Михальовій М.В.,
представника позивача – Колесник Д.С.,
представника відповідача – Бойко Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бровари у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області до ОСОБА_1 про стягнення заподіяної шкоди –
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходилась вищевказана цивільна справа. В обґрунтування позовних вимог, на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, перебував громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та отримував пенсію по інвалідності, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , електронна пенсійна справа №103650013476, РНОКПП НОМЕР_1 .
ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення пенсії від 19.06.2024р. до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.
На підставі вищезазначеної заяви і доданих до неї документів, зокрема виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №852312 про встановлення ОСОБА_1 третьої групи інвалідності з 13.06.2024 довічно, та керуючись Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV  ОСОБА_1 було призначено пенсію по інвалідності з 13.06.2024р.
Відповідача було повідомлено про обов`язок письмово повідомити органи, що призначають і виплачують пенсію, про зміну відомостей, які можуть вплинути на пенсійне забезпечення, про що свідчить його особистий підпис у заяві.
До Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області надійшов лист Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 12.05.2025 №0400-011101-9/91248 про направлення за належністю копії Акту приймання - передачі Витягів з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від державної установи «Український державний науко досвідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» від 08.05.2025 №252 та Витяг від 14.01.2025 №156 про невстановлення групи інвалідності з 13.06.2024 ОСОБА_1 та скасування попереднього рішення медико-соціальної експертної комісії, яким йому було встановлено інвалідність.
Враховуючи вищезазначені обставини, виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 було припинено та утворилася переплата пенсії за період з 13.06.2024 до 31.03.2025 у розмірі 115206,38 грн.
Листом від 19.05.2025 №1000-0402-8/67632 Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області звернулося до ПАТ КБ « Приватбанк» з проханням повернути пенсійні кошти за серпень 2024 року - березень 2025 року на загальну суму 115 206,38 грн. Кошти банком повернуті в межах наявного залишку в сумі 14,10 грн., про що повідомлено листом від 19.05.2025 №20.1.0.0.0/7-250519/64494-БТ (вх..від 27.05.2025 №14688/8).
Сума надміру виплачених коштів ОСОБА_1 за період з 13.06.2024 до 31.03.2025 становить 115 192,28 грн. з урахуванням повернутих коштів банківською установою.
З метою досудового врегулювання спору листом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 26.05.2025 №1000-0404-8/70771 ОСОБА_1 повідомлено про суму надміру виплачених коштів пенсії, а також надано реквізити для їх добровільного повернення.
Оскільки правомірна вимога Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про повернення коштів залишена без реагування, добровільно кошти не повернуті, то вони підлягають стягненню з ОСОБА_1 у судовому порядку.
Ухвалою суду від 01 серпня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у порядку загального позовного провадження.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав.
Присутня у судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, долучила відзив на позовну заяву, за змістом якого зазначено, що з боку ОСОБА_1 не було недобросовісності, яка є підставою для повернення грошових коштів. Також зазначає, що відповідачу було встановлено 3 групу інвалідності безстроково, що унеможливлювало привід її скасування та це рішення є предметом оскарження у окружному адміністративному суді. У задоволенні позову просила відмовити. 
Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.
Суд в межах заявлених позовних (стаття 13 ЦПК України) вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Як вбачається із змісту поданої позовної заяви, на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, перебував ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та отримував пенсію по інвалідності, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , електронна пенсійна справа №103650013476, РНОКПП НОМЕР_1 , який звернувся із заявою про призначення пенсії від 19.06.2024р. до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.
На підставі вищезазначеної заяви і доданих до неї документів, зокрема виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №852312 про встановлення ОСОБА_1 третьої групи інвалідності з 13.06.2024 довічно, та керуючись Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV  було призначено пенсію по інвалідності з 13.06.2024р.
Відповідача було повідомлено про обов`язок письмово повідомити органи, що призначають і виплачують пенсію, про зміну відомостей, які можуть вплинути на пенсійне забезпечення, про що свідчить його особистий підпис у заяві.
До Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області надійшов лист Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 12.05.2025 №0400-011101-9/91248 про направлення за належністю копії Акту приймання - передачі Витягів з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від державної установи «Український державний науко досвідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» від 08.05.2025 №252 та Витяг від 14.01.2025 №156 про невстановлення групи інвалідності з 13.06.2024 ОСОБА_1 та скасування попереднього рішення медико-соціальної експертної комісії, яким йому було встановлено інвалідність.
Враховуючи вищезазначені обставини, виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_1 було припинено та утворилася переплата пенсії за період з 13.06.2024 до 31.03.2025 у розмірі 115206,38 грн.
Листом від 19.05.2025 №1000-0402-8/67632 Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області звернулося до ПАТ КБ « Приватбанк» з проханням повернути пенсійні кошти за серпень 2024 року - березень 2025 року на загальну суму 115 206,38 грн. Кошти банком повернуті в межах наявного залишку в сумі 14,10 грн., про що повідомлено листом від 19.05.2025 №20.1.0.0.0/7-250519/64494-БТ (вх..від 27.05.2025 №14688/8).
Сума надміру виплачених коштів ОСОБА_1 за період з 13.06.2024 до 31.03.2025 становить 115 192,28 грн. з урахуванням повернутих коштів банківською установою.
З метою досудового врегулювання спору листом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 26.05.2025 №1000-0404-8/70771 ОСОБА_1 повідомлено про суму надміру виплачених коштів пенсії, а також надано реквізити для їх добровільного повернення.
У судовому засіданні встановлено, що на сьогоднішній день заборгованість відповідачем не сплачена.
Відповідно до положень частини першої статті четвертої Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 ст. 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів.
Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджене порушення було обґрунтованим.
Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України).
Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, виступає органом, уповноваженим державою виконувати відповідні функції у даних правовідносинах.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІУ.
Згідно ч.1 ст. 36 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Відповідно до ч.2 ст.36 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" непрацездатними членами сім`ї вважаються: діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.
Відповідно до ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати, про що відповідач був повідомлений і мається його підпис у заяві про призначення пенсії. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсію, заподіяну шкоду.
Відповідно до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до частини 1 статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» територіальні органи Пенсійного фонду України наділені правом своїми рішеннями припинити виплату пенсії у випадках, передбачених цим Законом.
Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.
Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.
Так, матеріалами справи не доведено, що виплата пенсії ОСОБА_1 в сумі 115192,28 грн. сталася внаслідок рахункової помилки, подання Відповідачем документів, які не відповідають вимогам закону та той факт, що Відповідач, набуваючи пенсії у вказаному розмірі, діяв недобросовісно. 
Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презумуються, тому тягар доказування рахункової помилки та недобросовісності набувача покладено на платника відповідних грошових коштів.
Саме до таких правових висновків дійшов Верховний Суд у Постанові по справі № 711/1509/17 від 12.12.2018 року, Постанові Верховного Суду від 21 червня 2018 року у справі 554/1809/17, Постанові Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі 307/2100/16-ц та Постанові Верховного Суду від 13.04.2020 року у справі № 487/2596/17, провадження 61-123св18.
Таким чином, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.
Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана -довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, матеріалами справи не доведено факту недобросовісного набуття Відповідачем отриманих коштів, які є пенсійною виплатою та не встановлено наявності рахункової помилки, отже, відповідно до статті 1215 ЦК України, поверненню зазначена сума не підлягає.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України,судовий збір у разі відмови в задоволенні позову покладається на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4-13, 76 81, 89, , 258, 259, 263-268, 273, 280-282, 354,355 ЦПК України, суд-
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області до ОСОБА_1 про стягнення заподіяної шкоди.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Писанець Н.В.