ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року | Луцьк | Справа № 140/6328/26

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Костюкевича С. Ф., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Евоперфект» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Евоперфект» (далі – ТзОВ «Евоперфект», позов) звернулося з позовом до Волинської митниці визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2026/000046/2 від 16.04.2026.
В обґрунтування позову позивач вказали, що 15.04.2026 з метою митного оформлення товару (електрогенераторні установки з поршневим двигуном внутрішнього згоряння із за палюванням від стиснення (дизелем або напівдизелем) декларантом подано до Волинської митниці митну декларацію (далі – МД) №26UA205140021107U0, в якій митна вартість товару визначена за основним - першим методом. Незважаючи на надання повного пакету документів, який виключає будь-які сумніви щодо митної вартості товару, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів Волинською митницею не було визнано заявлену декларантом митну вартість товарів та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2026/000046/2 від 16.04.2026, визначивши митну вартість за резервним методом на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС. При цьому митний орган дійшов висновку, що вартість товару, що ввозиться на митну територію України, не може бути визнана за вибраним декларантом методом з огляду на те, що подані документи, не містять усіх даних для підтвердження митної вартості та містять розбіжності.
Зазначили, що на підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації №26UA205140021107U0 від 15.04.2026 митної вартості товарів та обраного методу її визначення, разом з декларацією надав митному органу документи, які підтверджують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування.
На думку позивача, рішення про коригування митної вартості товарів відповідач прийняв за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, та в порушення положень статті 55 МК України митний орган не навів аргументованих доводів на підтвердження висновків про неповноту відомостей щодо складових заявленої декларантом митної вартості. Також відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом, як наслідок безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості імпортованого автомобіля. Висновки митного органу ґрунтуються на безпідставних доводах про наявність розбіжностей у поданих документах та про наявність сумнівів щодо повноти визначення митної вартості імпортованого товару. Позивач вважає, що подані документи не містили розбіжностей, а всі відомості, які підтверджують числові значення складових митної вартості та ціни, що сплачена за товар, у документах наявні, тому оцінка митним органом відомостей у поданих документах як таких, що містять розбіжності, не відповідає фактичним обставинам.
З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 08.06.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі – КАС України).
В поданому до суду відзиві на позовну заяву представник відповідача позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваного рішення. Вказав, що документи, подані до митного оформлення містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості.
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 53 МК України декларанту надіслано повідомлення про надання документів на підтвердження митної вартості, однак декларант не надав усіх документів для підтвердження митної вартості, у зв`язку із чим, за результатом проведеної письмової консультації щодо вибору методу визначення митної вартості товару Волинською митницею з дотриманням вимог чинного законодавства прийнято рішення про коригування митної вартості товарів. Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугували митні декларації від 24.03.2026 №UА100100/2026/027416, де вартість подібного товару становить 5 009,84 Євро /шт, від 09.03.2026 №UА100100/2026/025957, де вартість подібного товару становить 8 032,87 Євро /шт.
У відповіді на відзив позивач підтримав позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, та просив їх задовольнити.
Інших заяв по суті справи на адресу суду від учасників справи не надходило.
Перевіривши письмовими доказами доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
22.02.2024 між ТзОВ «Евоперфект» (покупець) та компанією UNIJEN DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина) (продавець) було укладено зовнішньоекономічний контракт №2-22/02, за умовами пункту 1.1. якого продавець приймає на себе зобов`язання продавати промислове обладнання покупцю, а покупець зобов`язується оплачувати та приймати товар, в порядку та на умовах, визначених контрактом. Відповідно до п.1.3. контракту асортимент товару, номенклатура товару, одиниця товару, кількість товару, ціна товару, та інші дані, необхідні для організації поставок товару, визначаються у проформах - інвойсах або інвойсах, погоджених покупцем, які є невід`ємною частиною контракту. 
Згідно із пп. 2.1. п. 2. контракту термін відвантаження продавцем товару протягом 30 (тридцяти) банківських днів з дати отримання 100% оплати за товар, якщо інше не зазначено в інвойсі. 
Пунктом 2.5. контракту обумовлено, що поставка продавцем товару здійснюється на умовах Incoterms 2010 EXW 1STAMBUL, м. Стамбул, Туреччина, якщо інші умови не зазначені в інвойсах.
Товар поставляється продавцем в експортній тарі (упаковці), яка повинна відповідати стандартам або технічним умовам і забезпечувати його збереження в належному стані підчас транспортування або зберігання. Товар повинен супроводжуватись пакувальним листом (п.2.6.контракту).
Відповідно до п.2.9 контракту сторонами визначено перелік документів, якими має супроводжуватись товар, а саме: - інвойс, CMR (товаро-транспортна накладна), пакувальний лист, експортна або транзитна декларація, сертифікат походження (за наявності), сертифікат якості (за наявності), інші документи, необхідні на запит покупця.
Відповідно до п.3.1. контракту ціна товару визначається у проформах - інвойсах або інвойсах, які є невід`ємною частиною контракту. Ціна товару включає вартість експортної тари (упаковки), маркування, митних зборів країни Продавця. (п.3.2. контракту).
Розрахунок покупцем за товар здійснюється в доларах або Євро у безготівковому порядку, шляхом перерахування покупцем грошових коштів на рахунок продавця, на підставі виставленого продавцем рахунку (проформа- інвойс) до даного контракту (п.3.5. контракту). Розрахунок покупцем за товар здійснюється на умовах зазначених в проформах - інвойсах (п.3.7. контракту).
12.02.2026 та 08.04.2026 ТзОВ «Евоперфект» здійснило оплату за товар відповідно в розмірі 56 054,10 Євро та в розмірі 31 104,90 Євро . Оплата за товар була здійснена з призначенням платежу: «PRPMNT до контракту 2-22/02 від 22/02/2024, проформи -інвойсу №UNJ2602-479 від 11/02/2026».
09.04.2026 компанією UNIJEN DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина) був сформований інвойс №UNJ20260000000026 щодо поставки товару - дизельних генераторів двох найменувань в кількості 9 штук на загальну суму 54 490,20 ЄВРО . В інвойс був включений товар зазначений в проформі - інвойсі №UNJ2602-479 від 11.02.2026, а саме дизельний генератор UND-BD 35K.VA 1500об/хв, 50 Гц 400/231 В за ціною 4 575,00 ЄВРО вартістю 4 575,00 ЄВРО та дизельний генератор UND-K 150KVA 1500об/хв, 50 Гц 400/231 В за ціною 6 239,40 ЄВРО вартістю 49 915,20 ЄВРО . Найменування зазначеного в інвойсі товару, тип, його ціна відповідають даним що зазначені в проформі - інвойсі №UNJ2602-479. Згідно інвойсу умови поставки - EXW Ankara.
10.04.2026 компанія UNIJEN DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина) здійснила поставку ТзОВ «Евоперфект» товар - дизельні генератори трьох найменувань в кількості 9 штук на загальну суму 54 490,20 ЄВРО .
Поставка товару здійснювалась на умовах EXW Ankara, Туреччина. Умови поставки відповідають інвойсу №UNJ20260000000026 від 09.04.2026, що підтверджується міжнародною - товарно- транспортною накладною (CMR) б/н від 10.04.2026.
Перевезення товару здійснювалось ТзОВ «Сила Транс» відповідно до договору - заявки №08/04 на міжнародні вантажні перевезення від 08.04.2026.
15.04.2026 з метою митного оформлення товару ТзОВ «Евоперфект» через декларанта подав до Волинської митниці митну декларацію №26UA205140021107U0. Додатково до митної вартості товару було включено витрати на транспортування в розмірі 150 000,00 грн.
Для підтвердження митної вартості товару по МД №26UA205140021107U0 позивачем додано: контракт на поставку товару №2-22/02 від 22.02.2024; проформу - інвойс №UNJ2602-479 від 11.02.2026; інвойс UNJ20260000000026 від 09.04.2026; платіжну інструкцію LV183106/260212 від 12.02.2026; платіжну інструкцію LV187533/260408 від 08.04.2026; пакувальний лист б/н від 09.04.2026; митну декларацію країни відправника 26341300ЕХ00287547 від 10.04.2026; сертифікат походження №ММ1141748 від 10.04.2026; договір-заявка №08/04 на міжнародні вантажні перевезення від 08.04.2026; міжнародну товарно- транспортну накладну CMR б/н від 10.04.2026; довідку про транспортні послуги б/н від 15.04.2026; технічні паспорти на товар від 01.10.2024.
Згідно вимог наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 “Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України” (далі – Методичні рекомендації №476) та згідно ст.53-54 МКУ декларанту було запропоновано надати в 10-денний термін наступні додаткові документи: 1) договір із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 6) транспортні (перевізні) документи, 7) банківський платіжний документ, що стосується оцінюваного товару, 8) копію митної декларації країни відправлення.
Додатково митним брокером під час митного оформлення товару, до прийняття оскаржуваного рішення було надано: рахунок на оплату транспортних витрат №163 від 15.04.2026, акт надання послуг №163 від 15.04.2026, лист-уточнення №35 від 15.04.2026, лист компанії відправника за вих. №01-1504 від 15.04.2026.
Листом від 16.04.2026 №38 позивачем повідомлено відповідача про відсутність інших додаткових документів.
16.04.2026 Волинською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2026/000046/2, де у графі 33 зазначено, що митна вартість товарів №1, 2, які возяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом. Згідно ст. 54 МКУ митниця під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару зобов`язана здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товару шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів в поданих до митного оформлення товарів за митною декларацією №26UA205140021107U0 від 15.04.2026 документи містять розбіжності, зокрема:
- до митного оформлення надано банківські платіжні документи №LV183106/260212 від 12.02.2026 на суму 56 054 Євро та №LV187533/260408 від 08.04.2026 на суму 31 104,90 Євро , що відповідає загаченій сумі 87 159.00 Євро рахунка-проформи від 11.02.2026 №UNJ2602-479, крім того згідно рахунка-проформи оплата за товар узгоджена в такій послідовності: 50% передоплата та 50% перед відправкою товару, а в графі 70 (призначення платежу) банківських платіжних документів вказані контракт №2-22/02 від 22.02.2024 та проформа-інвойс №UNJ2602-479 від 11.02.2026, при цьому згідно рахунка-фактури від 09.04.2026№ UNJ20260000000026 вартість товару заявленого до митного оформлення становить 54 490,20 Євро , таким чином розрахунки не можливо ідентифікувати з оцінюваною партією товарів;
- п. 5, 6, 7 ч. 10 ст. 58 Кодексу встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає статі, як витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту порту або іншого місця ввезення на митну територію України, а також витрати на страхування цих товарів. Умови поставки товару вказані в інвойсі - EXW TR Ankara, а відповідно до Правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс, за умовами поставки EXW продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи іншому названому місці. Продавець не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту та страхування. При цьому в п.2.5. контракту зазначено, що вартість товару включає вартість завантаження товару, що не відповідає умовам поставки EXW, та може свідчити про недостовірність наданих відомостей та не включення до митної вартості товару всіх її невід 'ємних складових;
- відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» (далі - Наказ N° 599) для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до пункту 6 частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, однак, до митного оформлення не надано, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг, акт прийому-передачі наданих послуг, банківські платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортних послуг.
Зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, у зв`язку із неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б - з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г - з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта), митну вартість товару визначено за резервним методом згідно з статтею 64 МК України на підставі цінової інформації в митних деклараціях від 24.03.2026 №UА100100/2026/027416, де вартість подібного товару становить 5 009,84 Євро /шт, від 09.03.2026 №UА100100/2026/025957, де вартість подібного товару становить 8 032,87 Євро /шт.
Товар випущено у вільний обіг з наданням гарантій, передбачених ч.7 ст. 55 Митного кодексу України, про що свідчить митна декларація №26UA205140021366U2 від 16.04.2026.
При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.
Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частиною п`ятою статті 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.
У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до частини четвертої статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).
Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 МК України Верховний Суд зробив в ряді постанов, зокрема в постановах від 27.03.2020 у справі №540/2605/18, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19.
Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту).
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).
У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.
Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
За приписами частин першої, другої статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.
Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У розглядуваному випадку спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України: декларант не надав усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.
Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за резервним методом – декларант подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України: контракт на поставку товару №2-22/02 від 22.02.2024; проформу - інвойс №UNJ2602-479 від 11.02.2026; інвойс UNJ20260000000026 від 09.04.2026; платіжну інструкцію LV183106/260212 від 12.02.2026; платіжну інструкцію LV187533/260408 від 08.04.2026; пакувальний лист б/н від 09.04.2026; митну декларацію країни відправника 26341300ЕХ00287547 від 10.04.2026; сертифікат походження №ММ1141748 від 10.04.2026; договір-заявка №08/04 на міжнародні вантажні перевезення від 08.04.2026; міжнародну товарно- транспортну накладну CMR б/н від 10.04.2026; довідку про транспортні послуги б/н від 15.04.2026; технічні паспорти на товар від 01.10.2024.
Додатково митним брокером під час митного оформлення товару, до прийняття оскаржуваного рішення було надано: рахунок на оплату транспортних витрат №163 від 15.04.2026, акт надання послуг №163 від 15.04.2026, лист-уточнення №35 від 15.04.2026, лист компанії відправника за вих. №01-1504 від 15.04.2026.
На думку суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.
Так, 22.02.2024 між ТзОВ «Евоперфект» (покупець) та компанією UNIJEN DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина) (продавець) було укладено зовнішньоекономічний контракт №2-22/02, за умовами пункту 1.1. якого продавець приймає на себе зобов`язання продавати промислове обладнання покупцю, а покупець зобов`язується оплачувати та приймати товар, в порядку та на умовах, визначених контрактом. Відповідно до п.1.3. контракту асортимент товару, номенклатура товару, одиниця товару, кількість товару, ціна товару, та інші дані, необхідні для організації поставок товару, визначаються у проформах - інвойсах або інвойсах, погоджених покупцем, які є невід`ємною частиною контракту. 
Згідно із пп. 2.1. п. 2. контракту термін відвантаження продавцем товару протягом 30 (тридцяти) банківських днів з дати отримання 100% оплати за товар, якщо інше не зазначено в інвойсі. 
Пунктом 2.5. контракту обумовлено, що поставка продавцем товару здійснюється на умовах Incoterms 2010 EXW 1STAMBUL, м. Стамбул, Туреччина, якщо інші умови не зазначені в інвойсах.
Товар поставляється продавцем в експортній тарі (упаковці), яка повинна відповідати стандартам або технічним умовам і забезпечувати його збереження в належному стані підчас транспортування або зберігання. Товар повинен супроводжуватись пакувальним листом (п.2.6.контракту).
Відповідно до п.2.9 контракту сторонами визначено перелік документів, якими має супроводжуватись товар, а саме: - інвойс, CMR (товаро-транспортна накладна), пакувальний лист, експортна або транзитна декларація, сертифікат походження (за наявності), сертифікат якості (за наявності), інші документи, необхідні на запит покупця.
Відповідно до п.3.1. контракту ціна товару визначається у проформах - інвойсах або інвойсах, які є невід`ємною частиною контракту. Ціна товару включає вартість експортної тари (упаковки), маркування, митних зборів країни Продавця. (п.3.2. контракту).
Розрахунок покупцем за товар здійснюється в доларах або Євро у безготівковому порядку, шляхом перерахування покупцем грошових коштів на рахунок продавця, на підставі виставленого продавцем рахунку (проформа- інвойс) до даного контракту (п.3.5. контракту). Розрахунок покупцем за товар здійснюється на умовах зазначених в проформах - інвойсах (п.3.7. контракту).
12.02.2026 та 08.04.2026 ТзОВ «Евоперфект» здійснило оплату за товар відповідно в розмірі 56 054,10 Євро та в розмірі 31 104,90 Євро . Оплата за товар була здійснена з призначенням платежу: «PRPMNT до контракту 2-22/02 від 22/02/2024, проформи -інвойсу №UNJ2602-479 від 11/02/2026».
09.04.2026 компанією UNIJEN DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина) був сформований інвойс №UNJ20260000000026 щодо поставки товару - дизельних генераторів двох найменувань в кількості 9 штук на загальну суму 54 490,20 ЄВРО . В інвойс був включений товар зазначений в проформі - інвойсі №UNJ2602-479 від 11.02.2026, а саме дизельний генератор UND-BD 35K.VA 1500об/хв, 50 Гц 400/231 В за ціною 4 575,00 ЄВРО вартістю 4 575,00 ЄВРО та дизельний генератор UND-K 150KVA 1500об/хв, 50 Гц 400/231 В за ціною 6 239,40 ЄВРО вартістю 49 915,20 ЄВРО . Найменування зазначеного в інвойсі товару, тип, його ціна відповідають даним що зазначені в проформі - інвойсі №UNJ2602-479. Згідно інвойсу умови поставки - EXW Ankara.
10.04.2026 компанія UNIJEN DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина) здійснила поставку ТзОВ «Евоперфект» товар - дизельні генератори трьох найменувань в кількості 9 штук на загальну суму 54 490,20 ЄВРО .
Поставка товару здійснювалась на умовах EXW Ankara, Туреччина. Умови поставки відповідають інвойсу №UNJ20260000000026 від 09.04.2026, що підтверджується міжнародною - товарно- транспортною накладною (CMR) б/н від 10.04.2026.
Перевезення товару здійснювалось ТзОВ «Сила Транс» відповідно до договору - заявки №08/04 на міжнародні вантажні перевезення від 08.04.2026.
Жодних розбіжностей чи суперечностей щодо ціни товару подані позивачем документи не містять.
Суд критично ставиться до тверджень митного органу у спірному рішенні про неможливість ідентифікувати партію товарів за розрахунками з огляду на наступне. Так, проформа - інвойс №UNJ2602-479 від 11.02.2026 містить інформацію щодо найменування товару, його кількості, ціни, та загальної вартості, а саме: в проформі інвойсі №UNJ2602-479 від 11.02.2026 зазначено наступні найменування товару дизельний генератор UND-BD 35KVA 1500об/хв, 50 Гц 400/231В за ціною 4 575,00 Євро в кількості однієї одиниці вартістю 4 575,00 Євро та дизельний генератор UND-K 150K.VA 1500об/хв, 50 Гц 400/231 В за ціною 6 239,40 ЄВРО в кількості 10 одиниць вартістю 62 394,00 ЄВРО . Митний орган підтверджує, що платіжні документи №LV 183106/260212 від 12.02.2026 на суму 56 054,00 Євро та №LV 187533/260408 від 08.04.2026 на суму 31 104,90 Євро, відповідають загальній сумі 87 159,00 Євро рахунка-проформи від 11.02,2026 №UNJ2602-479. Згідно призначень платежу, що міститься в зазначених платіжних документах позивач оплачував рахунок-проформу від 11.02.2026 №UNJ2602-479.
Суд звертає увагу, недотримання послідовності в оплаті товару не є тією обставиною що робить неможливим ідентифікацію партії товару, так як визначальним для ідентифікації є саме призначення платежу. Інвойс №UNJ20260000000026 від 09.04.2026 сформований компанією UNIJEN DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина) щодо поставки товару - дизельних генераторів двох найменувань в кількості 9 штук на загальну суму 54 490,20 Євро. В інвойс був включений товар зазначений в проформі - інвойсі №UNJ2602-479 від 11.02.2026, а саме дизельний генератор UND-BD 35KVA 1500об/хв, 50 Гц 400/231В одна одиниця за ціною 4 575,00 Євро вартістю 4 575,00 Євро та дизельний генератор UND-K 150KVA 1500об/хв, 50 Гц 400/231 В - вісім одиниць за ціною 6 239,40 Євро, загальною вартістю 49 915,20 Євро. Найменування товару, його ціна, що зазначені в інвойсі №UNJ20260000000026 від 09.04.2026 відповідають ціні та найменуванню, що зазначені в проформі - інвойсі №UNJ2602-479 від 11.02.2026. Крім того в Інвойсі зазначено, що він виданий відповідно до проформи - інвойсу №UNJ2602-479. 
Крім того листом від 15.04.2026 за вих. №35 позивач повідомив митний орган про те, що обсяг товару, зазначений в рахунку-проформі від 11.02.2026 №UNJ2602-479 був розподілений на дві окремі партії товару.
Щодо твердження відповідача, що в п.2.5. контракту зазначено, що вартість товару включає вартість завантаження товару, що не відповідає умовам поставки EXW, суд зазначає, що поставка товару здійснювалась на умовах - EXW Ankara, що відповідає наданому інвойсу №UNJ20260000000026 від 09.04.2026, де зазначено умови поставки EXW Ankara. Пунктом 2.5. контракту на поставку товару №2-22/02 від 22.02.2024 сторони передбачили, що вартість товару включає вартість навантаження. Суд переконаний, основний принцип міжнародної торгівлі полягає в тому, що сторони мають свободу договору, при цьому Інкотермс є рекомендованими правилами, а не імперативними законами. Інкотермс 2010 не забороняє зміни сторонами розподілу витрат у порівнянні з правилами Інкотермс 2010 за умови, що це чітко передбачено в договорі. Відповідно сторони домовившись про те, що поставка здійснюється на умовах EXW Ankara обумовили, що навантаження товару здійснюється продавцем і включається у вартість товару. Крім того листом за вих. №01-1504 від 15.04.2026 компанія UN1JEN DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина) повідомила, що у витрати включена вартість навантаження товару, відповідно до п.2.5. контракту на поставку товару №2-22/02 від 22.02.2024. Додаткові платежі, комісії або будь -які інші витрати з покупця не стягуються та не підлягають оплаті понад погоджену вартість, визначену у рахунку-проформі від 11.02.2026 №UNJ2602-479.
Також суд не бере до уваги твердження митного органу ненадання позивачем до митного оформлення документів для підтвердження витрат на транспортування, оскільки під час митного оформлення товару позивачем в частині підтвердження транспортних витрат в розмірі 150 000,00 грн, що включені до митної вартості товару були надані: договір -заявка №08/04 на міжнародні вантажні перевезення від 08.04.2026, згідно п.14 якої сума фрахту становить 215 тисяч гривень, місце завантаження Анкара, місце розвантаження с. Великий Омеляник; довідку б/н від 15.04.2026, рахунок на оплату №163 від 15.04.2026 та акт надання послуг №163 від 15.04.2026. В наданих митному органу документах зазначено, що міжнародні транспортні витрати на перевезення вантажу за маршрутом: м. Анкара, Туреччина - п/п Сірен-Порубне, Автомобіль:МА1Ч НОМЕР_1 , причіп KOEGEL НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 становить 150 000.00 грн.
З питань документального підтвердження транспортних витрат слід звернути увагу на позицію Верховного суду. Так з цього приводу 31 травня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 804/16553/14, адміністративне провадження №К/9901/5149/18 (ЄДРСРУ № 82119177) досліджував питання доказів якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення згідно умов Митного кодексу. У ч. 10 ст. 58 МКУ передбачено перелік витрат (складових митної вартості товарів), які при визначенні митної вартості додаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зокрема, до таких складових митної вартості належать витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, а також на страхування цих товарів. Надаючи оцінку доводам Митниці щодо невключення до митної вартості витрат на транспортування, суди попередніх інстанцій виходили з того, що надані позивачем під час митного оформлення довідки про транспортні витрати не є первинними документами відповідно до Закону про бухоблік, а отже, не можуть підтверджувати дійсність даної господарської операції. Однак, Верховним судом було скасовано рішення судів попередніх інстанцій та зроблено висновок: «Якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат па перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом па підтвердження витрат на перевезення товарів».
На переконання суду, надані митному органу документи про транспортні витрати є належними та допустимими доказами, що підтверджували такі витрати.
Відтак, надані документи підтверджують відомості щодо ваги задекларованого товару, а твердження митного органу про наявність розбіжностей у вазі товару, що впливають на митну вартість товару безпідставними
Суд наголошує, що вимога про надання документів, перерахованих у частині третій статті 53 МК України (договору (угоди, контракту) із третіми особами, пов`язаного з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписки з бухгалтерської документації; каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини), є обґрунтованою тільки тоді, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.
На думку суду, вказаний перелік документів є некоректним за обставин цієї справи. Підтверджуючими документами про вартість товару в цьому випадку є зовнішньоекономічний контракт з доповненням до нього, рахунок-фактура (інвойс), платіжна інструкція про оплату товару. Поряд з тим, витребовуючи висновок про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, відповідач не навів обґрунтування, які складові митної вартості такий документ має підтвердити та яким чином він надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. Так само ненадання виписки з бухгалтерської документації за умов, відповідно до яких товар ввозився на митну територію України, не може позбавляти позивача можливості декларувати товар на підставі документів, що підтверджують ціну товару та які були сформовані (виписані) продавцем.
При вирішенні спору суд також враховує, що відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Натомість у спірному рішенні митний орган лише вказав номери та дати митних декларацій (від 24.03.2026 №UА100100/2026/027416, від 09.03.2026 №UА100100/2026/025957), на основі яких було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим. На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.
За усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі №815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16) приписами МК України встановлено, що митний орган, здійснюючи митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено МК України. При цьому наявна інформація, яка міститься в АСАУР, повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, які зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару. Наявність в АСАУР інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). АСАУР не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.
Отже, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митниця повинна довести законність свого рішення, яке не може ґрунтуватися на припущеннях про неповноту і недостовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
На думку суду, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеною декларантом митною вартістю товару. Тому підстави вважати, що рішення відповідача №UA205140/2026/000046/2 від 16.04.2026 про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм частини другої статті 55 МК України, відсутні, а отже це рішення підлягає скасуванню як протиправне.
Аналогічна позиція викладена у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2026 у справі №140/14725/24.
Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Як визначено частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці необхідно стягнути судовий збір в сумі 3 328,00 грн, який сплачений відповідно до платіжної інструкції №1627 від 14.05.2026.
Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн, то суд зазначає наступне.
Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат.
Відповідно до частин другої, третьої статті 30 Закону України від 05.07.2012 №5076-VI Про адвокатуру та адвокатську діяльність порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу до позовної заяви надано договір про надання правової допомоги №12/05/26 від 12.05.2026, акт приймання-передачі наданих послуг згідно договору про надання правової допомоги від 14.05.2026, рахунок-фактуру №14/05/26 від 14.05.2026 та платіжну інструкцію №1628 від 14.05.2026 на суму 10 000,00 грн. 
Частиною сьомою статті 134 КАС України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Суд у позовному провадженні є арбітром, що надає оцінку тим доказам і доводам, що наводяться сторонами у справі. Тобто суд не може діяти на користь будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам судочинства. Таким чином, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу, за клопотанням іншої сторони. Саме інша сторона зобов`язана довести неспівмірність заявлених опонентом витрат.
Відповідачем подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, де останній заперечив розмір витрат на правничу допомогу та зазначив, що з урахуванням складності справи та оскарженням всього одного рішення про коригування митної вартості вони є завищеними та не відповідають критеріям обґрунтованості, розумності та співмірності. 
В той же час Великою Палатою Верховного Суду вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.
Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26.06.2019 по справі № 200/14113/18-а.
Відповідно до практики Євро пейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі “Баришевський проти України” (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі “Двойних проти України” (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі “Меріт проти України” (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Дана справа відноситься до справ незначної складності та розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження.
Враховуючи незначну складність справи, суд вважає завищеним розмір витрат за послуги з надання правової допомоги, а тому, враховуючи предмет спору, незначну складність справи, заперечення відповідача щодо суми витрат на правову допомогу та виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України суд вважає, що на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн. Решту витрат на професійну правничу допомогу повинен понести позивач.
Отже, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 3 328,00 грн та витрати пов`язані з надання правової допомоги у розмірі 3 000,00 грн. 
Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205140/2026/000046/2 від 16.04.2026.
Стягнути з Волинської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Евоперфект» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3 328,00 грн (три тисячі триста двадцять вісім гривень 00 копійок) та витрати на правничу допомогу в сумі 3 000,00 грн (три тисячі гривень 00 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Евоперфект» (45601, Волинська область, с. Липини, вул. Сонячна, 2б; код ЄДРПОУ 45029386);
Відповідач: Волинська митниця (44350, Волинська область, с. Римачі, вул. Призалізнична, 13; код ЄДРПОУ 43958385).

Суддя С.Ф. Костюкевич