Дата документу 26.08.2026
Справа № 334/2355/26
Провадження № 2/334/2372/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 серпня 2026 року Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Шерештан О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізького обласного державного нотаріального архіву, Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», про скасування арешту, 

ВСТАНОВИВ:
У березні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Запорізького обласного державного нотаріального архіву про скасування арешту про скасування арешту. Ухвалою суду від 08.06.2026 в якості співвідповідача залучено Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України».
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 є єдиним власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Влітку 2025 року позивач звернувся до ЦНАП із заявою про реєстрацію в його будинку товариша, однак йому було відмовлено, оскільки було виявлено заборону накладену на підставі договору застави б/н, Ощадбанк № 5991, об`єкт обтяження: житловий будинок АДРЕСА_1 .
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 та має обтяження (заборона), реєстраційний номер обтяження: 2099567, зареєстровано 17.06.2005 за № 2099567, реєстратор: Запорізький обласний державний нотаріальний архів, підстава обтяження: договір застави, б/н, Ощадбанк № 5991 (архівний номер: 510226ZAPI, архівна дата: 23.07.1997, дата виникнення: 02.01.1991, № реєстра: 15314-93, внутр. № A8015D3828EE232F5751).
14.01.2005 за № 212 державним нотаріусом Другої Запорізької держнотконтори Кікоть А.Г. було повідомлено нотаріальний архів про зняття заборони на відчуження об`єкту нерухомого майна з 14.01.2005 року на підставі повідомлення Державного Ощадного банку України № 7717 м. Запоріжжя від 22 грудня 2004 року. Однак до теперішнього часу зняття заборони на відчуження з будинку позивача за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано та не внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Позивач звернувся з питанням про зняття заборони з житлового будинку до Першої Запорізької державної нотаріальної контори. Листом від 22 січня 2026 року позивачу відмовлено та рекомендовано звернутися до обласного державного нотаріального архіву.
Листом від 28 січня 2026 року державний нотаріальний архів повідомив, що переглянути надходження повідомлення № 212 від 14 січня 2005 року державного нотаріуса Другої Запорізької нотаріальної контори Кікоть А.Г. до Запорізького обласного державного нотаріального архіву за 2005 рік неможливо у зв`язку зі знищенням цієї справи.
У зв`язку з існуючою забороною на відчуження об`єкту нерухомого майна житлового будинку АДРЕСА_1 , позивач позбавлений можливості реалізувати свої права як власника нерухомого майна.
Просить зняти арешт і заборону відчуження з нерухомого майна – житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , які накладено на підставі договору застави, б/н, Ощадбанк № 5991, (архівний номер: 510226ZAPI, архівна дата: 23.07.1997, дата виникнення: 02.01.1991, № реєстра: 15314-93, внутрішній № A8015D3828EE232F5751), зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 17.06.2005 за реєстраційним № 2099567 Запорізьким обласним державним нотаріальним архівом. Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 17.06.2005 за реєстраційним № 2099567 про арешт будинку АДРЕСА_1 .
Запорізький обласний державний нотаріальний архів надав відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень вказує, що у задоволенні позову слід відмовити, так як він пред`явлений до неналежного відповідача. Позовна заява ОСОБА_1 не містить жодного обґрунтування підстав звернення з даним позовом до Запорізького обласного державного нотаріального архіву. Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат». Виходячи з норм цього Закону, у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями.
У Запорізького обласного державного нотаріального архіву відсутня процесуальна заінтересованість в предметі спору, так як нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження по посвідченню прав і фактів, що мають юридичне значення та вчиненню інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності, він не є учасником цивільних правовідносин між сторонами правочину та порушником прав, що виникають із цих відносин.
Запорізький обласний державний нотаріальний архів заперечує проти притягнення його як відповідача по даній справі, оскільки заборону: дата виникнення - 02.01.1991 за № 15314-93, архівна дата 23.07.1997, зареєстровано 17.06.2005 року, реєстратор: Запорізький обласний державний нотаріальний архів, на майно ОСОБА_1 (будинок - АДРЕСА_1 ), не накладав та данні до Єдиного державного реєстру заборон не вносив, своєю діяльністю чи бездіяльністю не порушував прав позивача і не є відповідальним за ті порушення, з приводу яких ведеться судовий процес, тобто є неналежним відповідачем. До того ж, державний нотаріальний архів не має відповідного обов`язку перед позивачем (неналежність сторони) і на нього не поширяться правові наслідки законної сили судового рішення.
Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» також надало відзив на позовну заяву, вказуючи, що не є належним відповідачем у даній справі, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Позивачем не наведено доказів, які б свідчили про існування перешкод щодо реалізації ним права розпорядження власністю (нерухомим майном) та не наведено доказів, які б вказували на вину Банку в реалізації позивачем своїх прав, а отже визначення АТ «Ощадбанк» відповідачем у даній справі є необґрунтованим та помилковим. Проте, відповідачем но даній справі має бути особа, яка дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення щодо позивача, тобто сторона відповідного спірного договору чи державний реєстратор, уповноважений на вчинення реєстраційної дії, за умови порушення останнім прав позивача, а не АТ «Ощадбанк», який жодною дією чи бездіяльністю не перешкоджає володіти, користуватися та розпоряджатися належним Позивачу майном, та не вчиняє інших дій, які б порушували права та інтереси останньої.
Натомість належним відповідачем у даній справі є нотаріус або інший суб`єкт державної реєстрації прав, який наділений повноваженнями на вчинення відповідної (нотаріальної /реєстраційної) дії щодо скасування заборони відчуження об`єкта нерухомого майна (у разі відмови у вчиненні такої дії (реєстраційної/нотаріальної), а не АТ «Ощадбанк», який жодною дією чиї бездіяльністю не перешкоджає позивачу у реалізації права на вказане нерухоме майно, зокрема володіти, користуватись та розпоряджатись вказаним вище майном (будинком) на свій розсуд та у своїх інтересах.
Відповідно до діючого законодавства банк не є органом або суб`єктом, який здійснює повноваження у сфері державної реєстрації та ні в які правовідносини з позивачем не вступав, договірні відносини між позивачем та банком відсутні.
АТ «Ощадбанк» не допустив порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а тому не може бути відповідачем у даній справі, в силу вимог Закону України «Про нотаріат», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та ЦПК України. 
Проведення реєстраційних дій із нерухомим майном на території України законодавцем віднесена до функцій державних реєстраторів, Банки не наділені такими повноваженнями, тобто не є суб`єктами організаційної системи державної реєстрації прав.
Як вбачається з матеріалів справи, інформацію до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо заборони відчуження нерухомого майна позивача було внесено реєстратором - Запорізьким обласним державним нотаріальним архівом, тобто у даному випадку держав тим реєстратором виступає нотаріус. 
Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про нотаріат» нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна на підставі отриманого повідомлення установи банку, підприємства чи організації гро погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору; або договору застави, припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини. 
Згідно Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики, за рішенням суду, в інших випадках передбачених законом.
У разі, якщо заборону знімає нотаріус, який її не накладав, він направляє за місцем зберігання справи, що містить відомості про накладання заборони, повідомлення про зняття заборони (частина 2 пункт 5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).  
У AT «Ощадбанк» відсутня, а позивачем не надано будь-яку інформацію, документи щодо підстав накладення заборони (арешту) на нерухоме майно позивача, зокрема і на нерухоме майно - житлового будинку АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 . 
Отже, AT «Ощадбанк» не може вчинити дії по припиненню обтяження, що свідчить про помилковість та необґрунтованість визначення його відповідачем у даній справі. 
AT «Ощадбанк» не міг позбавити, обмежити та/або порушити права позивача, що пов`язані з володінням, користуванням, розпорядженням своїм майном, шляхом не скасування заборони на нерухоме майно.
Крім того, у розумінні положень частини 3 статті 26 Закону №1952-ІV відсутні такі реєстраційні дії як зняття арешту (заборони на відчуження) нерухомого майна. У позові слід відмовити і з підстав обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту, оскільки такого способу захисту порушених речових прав як усунення перешкод у реалізації позивачем права власності на все належне нерухоме майно шляхом скасування обтяження речових прав нерухомого майна, не передбачено. 
З наведених підстав просить у задоволенні позову відмовити. 
В судовому засіданні позивач підтримав позов, просив його задовольнити. 
Представники відповідачів у судове засідання не з`явилися, звернулися із заявами про розгляд справи без їх участі. 
Вивчивши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 02.10.1991, який посвідчений державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори Тімофєєвою Л.О., реєстраційний номер 2-2492, ОСОБА_1 належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до вимог ст. 227 ЦК УРСР цей договір зареєстрований у Запорізькому МБТІ 18.11.1991 за реєстровим №1786, книга №14. 
У 2026 році ОСОБА_1 стало відомо про заборону відчуження вказаного будинку, зареєстровану Запорізьким обласним державним нотаріальним архівом 17.06.2005 за №2099567.
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , накладено обтяження: заборона (архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 2099567, зареєстровано: 17.06.2005 за № 2099567 реєстратором: Запорізький обласний державний нотаріальний архів, підстава обтяження: договір застави, б/н Ощадбанк № 5991, архівний номер: 510226ZAPI, архівна дата: 23.07.1997, дата виникнення: 02.01.1991, № реєстра: 15314-93, внутрішній № A8015D3828EE232F5751.
На дату виникнення обтяження нерухомого майна позивача діяв Закон УРСР «Про державний нотаріат», відповідно до положень статей 13, 54 якого державні нотаріальні контори накладають заборони відчуження жилого будинку за повідомленням установи банку, госпрозрахункового підприємства, організації про видачу громадянину позички на будівництво, капітальний ремонт і купівлю жилого будинку (частини будинку) або квартири в будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників.
Відповідно до п.149 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української PCP № 45/5 від 31.10.1975 (втратила чинність на підставі наказу Мінюсту № 18/5 від 14.06.1994), державний нотаріус за місцем знаходження жилого будинку накладає заборону відчуження жилого будинку (частини будинку) або квартири в будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників за повідомленням установи банку про видачу громадянину позички на будівництво, капітальний ремонт і купівлю жилого будинку (частини будинку) або квартири в будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників.
Відповідно до п. 151 цієї Інструкції, накладення заборони реєструється в реєстрі для реєстрації заборон. У цьому ж реєстрі реєструється повідомлення судових і слідчих органів про накладення арешту на жилий будинок. Про накладення заборони чи арешту робиться запис в алфавітній книзі обліку заборон і арештів.
Згідно з копією повідомленням Ленінського відділення Ощадбанку №5991 нотаріальним органам про видачу 02.10.1991 ОСОБА_1 позички у сумі 5287 крб. на капітальний ремонт будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори 02.10.1991 здійснено державну реєстрацію заборони відчуження вказаного будинку до повного погашення кредиту. 
З паперових носіїв, наявних у Запорізькому обласному державному нотаріальному архіві, переданих на зберігання Другою запорізькою державно нотаріальною конторою з 1945 року по 2001 рік включно, згідно Актів від 20 вересня 2013 року та 12 листопада 2014 року, встановлено:
- у справі з індексом № 03-5 «Алфавітна книга обліку заборони відчуження жилих будинків і арештів, накладених на жилі будинки літ «Л по Я» за період 1970- 2001 роки Другої Запорізької державної нотаріальної контори на сторінці № 47 є запис про накладення заборони на жилий будинок АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 в 1991 році за реєстровим № 80 (олівцем запис 15314). Відмітка про зняття заборони відсутня; 
- у справі № 551 «Реєстр № 03-4 Другої Запорізької державної нотаріальної контори для реєстрації заборони відчуження жилих будинків (частин будинків та квартир у багатоквартирному будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників, а також арештів (заборонні, накладених на будинки судовими та слідчими органами на 1990 рік - 1997 рік» на сторінці № 15: Номер нотаріальної дії - 80; Найменування банку – «Ленинский сбербанк № 5991 Запорожья»; Дата одержання повідомлення - 02.10.1991, є відмітка олівцем 15314; Дата накладення заборони - 02.10.1991; Прізвище, ім`я, по батькові особи, яка одержала позичку або яка заставила жилий будинок – « ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 » (згідно до реєстру на російській мові); повідомлення про зняття заборони: Арешт знято 14.01.05 на підставі відповіді Ощадного банку № 7717 м. Запоріжжя від 22.12.2004 (вх: 72 від 14.01.2005); 
- в справі «Листування про накладення та зняття арештів і заборон на жилі будинки та інше нерухоме майно» за період з 31 січня 1991 року по 28 грудня 1991 року на сторінці №30 зберігається Заборона, накладена 02 жовтня 1991 року Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою на жилий будинок АДРЕСА_1 , на підставі ст. 54 Закону УРСР «Про нотаріат» та повідомлення про видачу кредиту ОСОБА_1 в сумі п`ять тисяч двісті вісімдесят руб. зареєстровано в реєстрі за № 80 Другою запорізькою державно нотаріальною конторою.
Отже, як встановлено судом, підставою для заборони відчуження зазначеного нерухомого майна був укладений ОСОБА_1 з Ощадбанком договір від 02.10.1991 про видачу ОСОБА_1 позички. 
Накладення заборони зареєстроване 02.10.1991 Другою запорізькою державно нотаріальною конторою відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української PCP № 45/5 від 31.10.1975, за повідомленням Ощадбанку про видачу ОСОБА_1 позички.
У 2004 році ВАТ «Державний ощадний банк України» надало повідомлення №2606 від 22.12.2004 на адресу нотаріальної контори про відсутність заборгованості за кредитом у ОСОБА_1 та про відсутність заперечень проти зняття арешту на нерухомість, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією зазначеного документа. 
Питання реєстрації накладення заборони та зняття заборони відчуження житлового будинку регулювалося Законом України «Про нотаріат» № 3425-XII, який набрав чинності 02.09.1993. 
З копії листа ВАТ «Державний ощадний банк України» № 2606 від 22.12.2004 вбачається, що на запит Другої Запорізької державної нотаріальної контори Орджонікідзевське відділення № 7717 ВАТ «Державний ощадний банк України» зазначеним листом повідомило, що станом на 22.12.2004 у ОСОБА_1 заборгованість за кредитом відсутня. Відділення не заперечує проти зняття арешту на нерухомість, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до положень ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку про погашення позички, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. 
Згідно з матеріалами справи, 14.01.2005 державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори Кікоть А.Г. було знято заборону відчуження нерухомості, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі повідомлення № 2606 Державного Ощадного банку України №7717 від 22.12.2004, повідомлення про зняття заборони надіслано до нотаріального архіву 14.01.2005 за вихідним номером №212.
У Запорізькому обласному державному нотаріальному архіві у переданих на зберігання Другою запорізькою державною нотаріальною конторою паперових носіях, а саме, у справі № 551 «Реєстр № 03-4 Другої Запорізької державної нотаріальної контори для реєстрації заборони відчуження жилих будинків (частин будинків та квартир у багатоквартирному будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників, а також арештів (заборонні, накладених на будинки судовими та слідчими органами на 1990 рік - 1997 рік» окрім запису про обтяження майна, наявний запис про Повідомлення про зняття заборони: Арешт знято 14.01.05 на підставі відповіді Ощадного банку № 7717 м. Запоріжжя від 22.12.2004 (вх: 72 від 14.01.2005).
Втім, за повідомленням Запорізького обласного державного нотаріального архіву в справі «Листування про накладення та зняття арештів і заборон на жилі будинки та інше нерухоме майно» Запорізького обласного державного нотаріального архіву з 11.01.2005 по 01.12.2005 повідомлення №212 від 14.01.2005 Другої запорізької державної нотаріальної контори про зняття заборони на відчуження об`єкту житлового будинку АДРЕСА_1 (власник ОСОБА_1 ) не зберігається. 
Всі повідомлення, які надходять до нотаріального архіву, реєструються в справі «Журнал реєстрації вхідних документів». Строк зберігання цієї справи – 3 роки. Відтак, переглянути надходження вищезазначеного повідомлення до Запорізького обласного державного нотаріального архіву по справі «Журнал реєстрації вхідних документів» за 2005 рік неможливо у зв`язку зі знищенням цієї справи.
До теперішнього часу зняття заборони на відчуження з будинку позивача за адресою: АДРЕСА_1 на підставі відповіді Ощадного банку № 7717 м. Запоріжжя від 22.12.2004 не зареєстровано, що підтверджується відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про обтяження житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 : заборона (архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 2099567, зареєстровано 17.06.2005 за № 2099567, реєстратор: Запорізький обласний державний нотаріальний архів, підстава обтяження: договір застави, б/н, Ощадбанк № 5991 (архівний номер: 510226ZAPI, архівна дата: 23.07.1997, дата виникнення: 02.01.1991.
У 2005 році відносини у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулювалися Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV, який набрав чинності 03.08.2004.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації прав підлягають, обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості: зокрема, заборона відчуження та/або користування; арешт.
Обтяження, які підлягають державній реєстрації, вважаються припиненими з моменту державної реєстрації їх припинення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Як встановлено судом, державна реєстрація зняття заборони на нерухоме майно позивача у 2004 році проведена не була. 
Порядок внесення відомостей до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про накладання (зняття) заборони та арештів нерухомого майна було регламентовано Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом МЮ України від 09.06.1999 р. № 31/5, відповідно до якого реєстратори ДП «Інформаційний центр» МЮУ приймають заяви про реєстрацію обтяження об`єкта нерухомого майна від державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів, які не є реєстраторами, судів, слідчих органів та інших осіб, визнаних Положенням, вносять та вилучають записи до зазначеного реєстру, тощо. Єдиною підставою для внесення відомостей до реєстру є заява про накладення або вилучення обтяження об`єкту нерухомого майна, подана уповноваженим на це органом чи посадовою особою будь-якому реєстратору реєстру заборон.
Запорізький обласний державний нотаріальний архів був створений 01.03.1996 року згідно наказу Управління юстиції в Запорізькій області від 14.03.1996 року за № 1/35 і мав назву Запорізький державний нотаріальний архів, а заборона на жилий будинок виникла 02.01.1991 року, коли державного нотаріального архіву ще не існувало. 
Первину інформацію про накладення заборони до Єдиного реєстру заборон (архівна дата - 15.07.1997) вносило Державне підприємство «Інформаційний центр» МЮУ створене у 1997 році на підставі Алфавітних книг обліку заборони (арештів) державних нотаріальних контор м. Запоріжжя. 
Щодо запису у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що реєстратором заборони відчуження 17.06.2005 за № 2099567 є Запорізький обласний державний нотаріальний архів встановлено наступне. 
У 2005 році державний нотаріальний архів не був реєстратором переносу архівних записів щодо наявності заборон відчуження нерухомого майна з Єдиного реєстру заборон до Єдиного Державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна (зареєстровано 17.06.2005 року за № 2099567), оскільки наказом Міністерства юстиції України від 18.08.2004 року за № 85/5 «Про внесення змін та доповнень до деяких нормативно-правових актів Міністерства юстиції України» обов`язок щодо переносу таких даних було покладено на ДП «Інформаційний центр Міністерства юстиції». 
Крім того, зміна назви з Запорізького державного нотаріального архіву на Запорізький обласний державний нотаріальний архів відбулася тільки 28.11.2014 року, а в реєстрі заборон зазначено реєстратор Запорізький обласний державний нотаріальний архів станом на 17.06.2005 рік.
З 01 січня 2013 року Єдиний Державний реєстр заборон відчуження нерухомого майна припинив свою роботу у зв`язку з набранням чинності 01.01.2013 року Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Згідно ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зі змінами, органом державної реєстрації прав на нерухоме майно є структурні підрозділи територіальних органів Міністерства юстиції України (Державна реєстраційна служба).?
Частиною другою статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).
Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Таким чином, Запорізький обласний державний нотаріальний архів не є належним відповідачем у цій справі.
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з частиною другою статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право, зміна правовідношення, припинення правовідношення.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Право власності згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-IV.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації прав підлягають обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості: зокрема, заборона відчуження та/або користування; арешт.
Водночас, обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до Закону, виникають, змінюються та припиняються з моменту такої реєстрації (ч.2 ст. 3 вказаного Закону). Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації (ч.3 ст. 3 вказаного Закону). З цього випливає, що обтяження, які підлягають державній реєстрації, вважаються припиненими з моменту державної реєстрації їх припинення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Як встановлено судом, на належне позивачу майно накладена заборона на нерухоме майно, яка виникла на підставі повідомлення Ощадбанку б/н від 02.10.1991, та була зареєстрована нотаріусом у встановленому законом порядку. 
Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Законом України «Про нотаріат» врегульовано порядок зняття обтяження речових прав та визначено, що такі дії належать виключно до повноважень нотаріуса.
Дане обтяження вважаться чинним до здійснення нотаріусом дій по зняттю заборони у визначеному законодавством порядку та здійснення нотаріусом, як спеціальним суб`єктом, реєстрації припинення такого обтяження. У встановленому законом порядку державна реєстрація зняття цього обтяження здійснена не була, а тому воно вважається чинним. 
Разом з тим така заборона може бути припинена на підставі судового рішення про припинення обтяження речового права на нерухоме майно, що передбачено п.1 ч.2 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили.
Отже, підставою припинення обтяження та відповідно державної реєстрації припинення обтяження нерухомого майна, серед іншого, є рішення суду.
Записи у відповідних державних реєстрах про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна за належного виконання в повному обсязі відповідного зобов`язання є перешкодами в реалізації власником права розпорядження відповідним майном.
Власником спірного майна є позивач, права якого обмежені наявною забороною. З огляду на те, що таке обтяження не має на меті реальне забезпечення виконання зобов`язання, його існування, на переконання суду, є непропорційним втручанням у право позивача на мирне володіння майном.
Доводи представника АТ «Державний ощадний банк України» про відсутність інформації та документів щодо підстав накладення заборони (арешту) на житловий будинок АДРЕСА_1 , та про відсутність доказів, що банк вступав у будь-які правовідносини з позивачем, спростовуються матеріалами справи. 
На території Української РСР діяли відділення, філії та каси Ощадбанку СРСР, які входили до складу мережі установ та організацій Українського Республіканського Банку Ощадного банку СРСР. 
В статті 1 Розділу I «Загальні положення» Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 20 березня 1991 року № 872-XII, зазначено, що Україна самостійно організовує банківську систему. Банківська система є дворівневою і складається з Національного банку України та комерційних банків, у тому числі Зовнішньоекономічного банку України, Ощадного банку України, республіканських та інших комерційних банків різних видів і форм власності. 
Статтями 38, 39 Розділу IV «Ощадна справа в Україні» Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 20 березня 1991 року № 872-XII, визначено, що ощадну справу в Україні здійснює Ощадний банк України та інші комерційні банки. Ощадний банк України є спеціалізованим комерційним банком. Ощадний банк України - юридична особа. Керівництво Ощадним банком України здійснює Правління банку. Україна гарантує збереження вкладів і цінних паперів громадян в Ощадному банку України та їх видачу вкладникам на першу вимогу. 
Відповідно до пункту 2 Постанови Верховної Ради України від 20 березня 1991 року «Про порядок введення в дію Закону України «Про банки і банківську діяльність» було оголошено власністю України Український Республіканський банк Держбанку СРСР, Український Республіканський банк державного комерційного промислово-будівельного банку «Укрпромбудбанк», Український Республіканський Банк Ощадного банку СРСР, Український республіканський банк Зовнішекономбанку СРСР з їх мережею, обчислювальним центрами, усіма активами, пасивами.
Наказом Українського Республіканського банку від 02 січня 1992 року за №2-К у відповідності з Статутом, зареєстрованим Національним банком України 31 грудня 1991 року за №4, Український Республіканський банк Ощадного банку СРСР, з підзвітною йому інфраструктурою установ та організацій, перетворено в Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України (Ощадбанк України). 
Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 1999 року за № 876 «Про деякі питання управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України» на виконання розпорядження Президента України від 20 травня 1999 року №106 та з метою удосконалення структури і організації управління Державним спеціалізованим комерційним ощадним банком України, створення умов для більш ефективної реалізації державою прав власника вирішено перетворити Державний спеціалізований комерційний Ощадний банк України (Ощадбанк України) у відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Установлено, що Банк є правонаступником прав і обов`язків Ощадбанку. 
Тип банку відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» змінено на публічне акціонерне товариство відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 6 квітня 2011 р. № 502 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2003 р. № 261». Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 5 червня 2019 р. № 568 «Питання акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» тип публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» було змінено на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство «Державний ощадний банк України».
З вищенаведеного слідує, що АТ «Державний ощадний банк України» є правонаступником відповідного банку України, в інтересах якого було накладено спірну заборону на нерухоме майно.
З матеріалів цієї справи встановлено, що наразі у позивача відсутні невиконані зобов`язання перед АТ «Ощадбанк». Наявність протягом тривалого часу зареєстрованого обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна, яке належить на праві приватної власності позивачу, за умови відсутності майнових претензій з боку АТ «Державний ощадний банк України» є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, внаслідок чого позивач позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд.
Також суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 15.05.2013 року у справі № 6-26 цс 13, згідно з якою вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Крім цього, у п. 2 постанови Пленуму ВССУ від 3 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 у справі №905/386/18 зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постановах Верховного Суду від 06.12.2021 у справі №554/5912/19-ц, від 08.12.2022 у справі №331/1383/20, а також у п.2 постанови №5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна».
На підставі викладеного, з урахуванням відсутності підстав для обтяження майна позивача та неможливості його зняття у позасудовому порядку, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування обтяження (заборони) на нерухоме майно, пред`явлені до АТ «Державний ощадний банк України», в інтересах якого було накладено це обтяження. 
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 265 ЦПК України, суд 

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - задовольнити.
Скасувати обтяження: заборона (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 2099567; зареєстровано: 17.06.2005 за № 2099567 реєстратор: Запорізький обласний державний нотаріальний архів; підстава обтяження: договір застави, б/н Ощадбанк № 5991; об`єкт обтяження: будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; власник ОСОБА_1 ; архівний номер: 510226ZAPI, архівна дата: 23.07.1997, дата виникнення: 02.01.1991, № реєстра: 15314-93, внутрішній № A8015D3828EE232F5751, та виключити відомості про вказаний запис з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна.
У задоволенні позову до Запорізького обласного державного нотаріального архіву відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи: 
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: Запорізький обласний державний нотаріальний архів,  ЄДРПОУ 39558004, адреса: 69005, м. Запоріжжя, бул. Центральний, 20;
Відповідач: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», ЄДРПОУ 00032129, адреса: 01001, вул. Госпітальна, 12-г.

Суддя: Турбіна Т. Ф.