ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2026 року 
м. Чернівці
справа №725/495/26
провадження 822/1100/26
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кулянда М.І.,
суддів: Височанської Н.К., Одинака О.О.,
учасники справи:
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс»,
відповідач ОСОБА_1 ,
апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Чернівецького районного суду м.Чернівці від 02 квітня 2026 року,
головуючий в суді першої інстанції суддя Піхало Н.В.
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР Кредит Фінанс» ( далі- ТзОВ «УКР Кредит Фінанс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позов мотивовано тим, що 14 березні 2024 року між ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 , за допомогою Веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТзОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1364-6191.
Відповідно до умов кредитного договору ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» надало відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту – 3 600 гривень.; строк кредитування - 300 днів; базовий період* - 28 днів; знижена % ставка – 2,50 % в день; стандартна % ставка – 2,50 %.
Разом з тим, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку із чим у нього станом на 10 грудня 2025 року виникла заборгованість у розмірі 30 600 гривень. з яких: 3 600 гривень – заборгованість за кредитом; 27 000 гривень – заборгованість за нарахованими процентами.
При цьому, зазначав, що ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» прийнято рішення про можливість застосування до ОСОБА_1 програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості ОСОБА_1 за нарахованими процентами у сумі 12 600 гривень за умови погашення ОСОБА_1 решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 18 000 гривень.
На підставі вищевикладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором №1364-6191 від 14 березня 2024 року у розмірі 18 000 гривень та вирішити питання про розподіл судових витрат.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Чернівецького районного суду м.Чернівці від 02 квітня 2026 року позов ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором №1364-6191 від 14 березня 2024 року у розмірі 18 000 гривень.
Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем належними та допустимими доказами доведено наявність заборгованості за кредитом у розмірі 18 000 гривень.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. 
Посилається на те, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норма матеріального права, а також неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що ТзОВ «Укр Кредит Фінанс», при нарахуванні відсотків за користування кредитом, застосовано ставку у розмірі 2,5 %, що суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до положень якого застосуванню підлягала ставка у розмірі 1 %. Вважає, що загальна сума відсотків є неспівмірною із сумою отриманого кредиту.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» у відзиві на апеляційну скаргу вказує на те, що судом першої інстанції правильно з`ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка.
Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 , укладено кредитний договір №1364-6191 від 14 березня 2024 року, за допомогою Веб-сайту (сreditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем, та за умовами якого ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 3 600 гивень.
При цьому, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» належним чином виконало взяті на себе зобов`язання, надавши кредит відповідачу, що підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту.
Відповідно до п. 4.8. кредитного договору №1364-6191 від 14 березня 2024 року - базовий період складає 28 календарних днів.
Пунктом 1.1. кредитного договору передбачено, що базовий період – проміжки часу впродовж строку дії договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування кредитом. Кількість днів у базовому періоді вказана у розділі 4 цього договору і визначена сторонами, на підставі пропозиції кредитодавця, сформованої із урахуванням побажань позичальника, наданих в процесі звернення щодо отримання кредиту через веб-сайт кредитодавця.
Відповідно до п 4.12. кредитного договору №1364-6191 від 14 березня 2024 року - строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Надання додаткових грошових коштів позичальнику у рахунок кредиту на підставі додаткової угоди не змінює строк кредитування. Дата повернення (виплати) кредиту 07 січня 2025 року. Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.
Відповідно до п. 4.7 кредитного договору №1364-6191 від 14 березня 2024 року - плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом. Тип процентної ставки за користуванням кредитом – фіксована.
Згідно п. 4.10. кредитного договору №1364-6191 від 14 березня 2024 року - нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: Стандартна процентна ставка становить 2.50% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору.
Станом на 10 грудня 2025 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 30 600 гривень з яких: 3 600 гривень – заборгованість за кредитом; 27 000 гивень – заборгованість за нарахованими процентами.
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.
Оскаржуване рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Щодо укладення кредитного договору в електронному вигляді
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У справі, яка переглядається, встановлено, що кредитний договір № 1364-6191 підписаний відповідачем електронним підписом. Вказане вбачається із зазначення в тексті договорів про підписання сторін таких договорів електронним підписом.
Відповідач через особистий кабінет на веб-сайті кредиторів подав заявки на отримання кредитів за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредитів, після чого кредитори надіслали відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання кредитних договорів. Без здійснення зазначених вище дій відповідачем кредитний договір не були би укладені сторонами.
Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» оспорювані кредитні договори вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідачки.
Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18; від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19; від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 , від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 і від 16 грудня 2020 року у справі 561/77/19.
Щодо виконання умов кредитного договору № 1364-6191 від 14 березня 2024 року
Так, матеріалами справи підтверджується, що було укладено кредитний договір № 1364-6191 від 14 березня 2024 року між ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 в електронній формі, шляхом надсилання, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію».
У вказаному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування позикою, розмір і тип процентної ставки.
Відповідно до п.2.3. кредитного договору № № 1364-6191 від 14 березня 2024 року кредитор надав позичальнику кредит в розмірі 3600 гривень.
Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_1 належним чином не виконує умови кредитного договору, а тому має непогашену заборгованість перед ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» за кредитним договором № 1364-6191 від 14 березня 2024 року за основним боргом (тілом кредиту) у розмірі 3600 гривень.
Щодо нарахування відсотків за кредитним договором № 1364-6191 від 14 березня 2024 року, слід зазначити наступне.
Як зазначалося вище, згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит)позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно ч. 2ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За правилами ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
За умовами укладеного між сторонами 14 березня 2024 року № 1364-6191 кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за процентною ставкою, яка становить 2,50% за кожен день користування кредитом.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року, статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою наступного змісту: «максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%».
Пунктом 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Враховуючи, що кредитний договір № 18691-02/2024 укладено 11 лютого 2024 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина п`ята статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Разом з цим пунктом 17Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5%; протягом наступних 120 днів1,5%.
Отже, на підставі частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», тобто з 20 серпня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої статті 8 не може перевищувати 1%.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року у справі №1-7/99, в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).
Отже, в даному випадку законодавцем використана ультраактивна форма регулювання суспільно-правових відносин та визначений перехідний період, який передує безпосередньому застосуванню нової правової норми.
Оскільки Закон України № 3498-ІХ набрав чинності 24 грудня 2023 року та застосовано визначений законодавством перехідний період до запровадження обмеження максимального розміру денної процентної ставки, в період перших 120 днів з 24 грудня 2023 року до 22 квітня 2024 року (включно) максимальний розмір денної процентної ставки складає 2,5%, в період наступних 120 днів з 23 квітня 2024 року до 19 серпня 2024 року (включно)1,5%, а з 20 серпня 2024 року1%.
Як убачається з матеріалів справи та відповідно до умов кредитного договору від 14 березня 2024 року відповідачу було надано кредит у розмірі 3600 гривень за процентною ставкою яка становить 2,50% за кожен день користування кредитом, та визначено - строк кредитування - 300 днів.
Проаналізувавши надані докази суд вважає, що підлягає перерахунку сума заборгованості виходячи з встановленого пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування», а саме:
З 14 березня по 22 квітня: 3600 (сума кредиту відповідно до договору) х 2,5% (розмір процентної ставки) х 40 (кількість днів ); = 3600 гривень.
З 23 квітня по 20 серпня: 3600 (сума кредиту відповідно до договору) х 1,5% (розмір процентної ставки) х 120 (кількість днів ); = 6480 гривень.
З 21 серпня по 07 січня 2025 року: 3600 (сума кредиту відповідно до договору) х 1% (розмір процентної ставки) х 109 (кількість днів ); = 3924 гривень.
А тому, сума відсотків за користування кредитними коштами становить = 14004 грн.
Отже, розмір заборгованості за кредитним договором № 1364-6191 від 14 березня 2024 року становить 17604 гривень, з яких 3600 гривень основна сума боргу та 14004 гривень сума заборгованості за відсотками.
Також слід зазначити, що ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» прийняло рішення про застосування до ОСОБА_1 програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТзОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості за нарахованими процентами у сумі 12600 гривень. 
Відповідно до статті 605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора. 
Аналіз статті 605 ЦК України свідчить, що під прощенням боргу розуміють звільнення кредитором боржника від виконання обов`язку, що на ньому лежить, повністю або частково. 
За загальним правилом, прощенням боргу втілюється в односторонньому правочині. Хоча сторони договору не позбавлені можливості укласти договір про прощення боргу. У справі прощення боргу втілене в односторонньому правочині кредитора. 
Недійсність такого одностороннього правочину законом прямо не встановлена, а в аспекті положень ч. 1 ст. 204 ЦК України такий правочин є правомірним, якщо він не визнаний судом недійсним. 
Зазначений висновок узгоджується із висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 11 січня 2023 року у справі № 758/2990/17 (провадження № 61-6756св22). 
З урахуванням викладеного, загальна сума заборгованості за процентами підлягає зменшенню на суму прощеного боргу і становить 1404 гривень (14004 гривень- 12600 гривень).
Отже, враховуючи вище викладене, слід стягнути з відповідача на користь банку 5004 гривень, яка складається з: -заборгованості за основним боргом (кредитом) 3600 гривень, процентів за користування кредитом в розмірі 1404 гивень.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Ураховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції підлягає зміні.
Щодо судових витрат
Відповідно до правил статті 141 ЦПК України слід змінити розподіл судових витрат.
Згідно з п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З мотивувальної частини постанови вбачається, що апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.
Позовні вимоги в результаті апеляційного перегляду задоволені частково на загальну суму 5004 гривень що становить 27,8 % від суми заявлених вимог (5004*100/18000). Відповідно апеляційну скаргу задоволено на 15,08%.
За подання до суду позовної заяви ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» сплатила 2662 гривні 40 коп.
За подання апеляційної скарги апелянт сплатив 3633 гривень 60 копійок, що підтверджується квитанцією.
З урахуванням розміру задоволених вимог відшкодуванню відповідачем на користь позивача підлягає судовий збір за подання до суду позовної заяви в розмірі 740 гривень 15 копійок (2662,40*27,8/100).
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в результаті апеляційного розгляду задоволено частково на 72,2 % від суми заявлених вимог.
З урахуванням розміру задоволених вимог відшкодуванню позивачем на користь відповідача підлягає судовий збір за подання до суду апеляційної скарги в розмірі 2623 гривні 46 копійок (3633,60*72,2/100)
Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Отже, з ТзОВ «Укр Кредит Фінанс» на користь ОСОБА_1 слід стягнути 1883 гривні 31 копійок в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Чернівецького районного суду м.Чернівці від 02 квітня 2026 року змінити.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальності «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 1364-6191 у розмірі 5004 гривень.
У решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальності «Укр Кредит Фінанс» на користь ОСОБА_1 1883 гривні 31 копійок в рахунок відшкодування судових витрат понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.
Головуючий М.І. Кулянда
Судді: Н.К. Височанська
О.О. Одинак