П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
^————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 484/1355/26

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:
м. Первомайськ;
Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:
04.05.2026 року;
Головуючий в 1 інстанції: Медведєва Н.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
Головуючого судді – Єщенка О.В.
суддів – Градовського Ю.М.
– Казанчук Г.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 травня 2026 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:
скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення від 28.11.2025 №1947 про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , штрафу у розмірі 17000 гривень;
закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постановою ІНФОРМАЦІЯ_3 притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у розмірі 17000 гривень. Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності став висновок ІНФОРМАЦІЯ_3 про порушення позивачем вимог статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що виразилось у не проходженні медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Оспорюючи правомірність та обґрунтованість адміністративного стягнення, позивач зазначає, що процедурі проходження військовозобов`язаним медичного огляду передує формування повістки про виклик для проходження відповідного огляду, видача керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду. Натомість, у спірному випадку, в порушення приписів Постанови №560 та Положення №402 позивач не одержував виклик (повістку) до центру комплектування та соціальної підтримки, відповідне рішення (направлення) відносно позивача на проходження медичного огляду керівником ІНФОРМАЦІЯ_3 не складалось.
Поряд з тим, позивач зауважує на тому, що протокол у справі про адміністративне правопорушення відносно нього та у його присутності не складався, копія протоколу не вручалась та не надсилалась, постанова ж у справі про адміністративне правопорушення винесена без повідомлення позивача про дату та час розгляду справи та у його відсутність, чим допущено суттєві порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 травня 2026 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Вирішуючи спір по суті та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, відповідно до пункту 2 Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 12 лютого 2025 року №4235-IX, який набрав чинності 15.02.2025, громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом (з 15.02.2025) зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. При цьому, такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
У спірному випадку, на момент винесення оспорюваної постанови позивач мав статус «непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час», натомість у визначений законом строк не виконав свій військовий обов`язок та самостійно не ініціював проходження ВЛК шляхом звернення до відповідного ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Розгляд справи про адміністративне правопорушення проведений з дотриманням установленої процедури, на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП, складеного у присутності позивача, відібраних під час складання протоколу пояснень позивача, з повідомленням позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.
В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та обставинам справи, помилково залишено поза увагою те, що адміністративне стягнення згідно оспорюваної постанови накладене на позивача поза межами строку, встановленого статтею 38 КУпАП.
Поряд з тим, процедурі проходження позивачем медичного огляду мало передувати формування повістки про виклик для проходження відповідного огляду, видача керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11 Порядку №560 та реєстрація відповідного направлення в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 цього Порядку №560.
Також, відповідачем порушено процедуру розгляду справи, адже протокол в його присутності не складався, зі змістом протоколу позивача ознайомлено не було, у тому числі в установленому порядку позивачеві не було доведено інформацію про дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.
У відзиві на апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_4 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – залишити без змін. Заперечуючи проти обґрунтованості доводів та вимог апеляційної скарги, відповідач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 дотримано вимоги Інструкції №3 під час складання у відношенні позивача протоколу про адміністративне правопорушення, у тому числі протокол складений у присутності позивача, позивачеві роз`яснено його права та відібрано пояснення з приводу виявленого правопорушення, зі змістом протоколу, в якому також визначено дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, позивача ознайомлено під особистий підпис. Правом на участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення, так само як правом на своєчасне оскарження рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивач не скористався. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проведений на підставі матеріалів, які достеменно свідчили про не виконання позивачем військового обов`язку, а саме не виконання вимог Закону №3621-IX, яким було скасовано статус «обмежено придатний до військової служби» із покладенням на всіх, хто мав цей статус, пройти повторний медичний огляд.
У запереченнях на відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 підтримує свою правову позицію.
Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України та військовозобов`язаним, перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Згідно даних військового квитка № НОМЕР_1 від 27.10.1990, позивач був звільнений в запас через хворобу (наказ МО СССР №260 від 09.09.1987) та визнаний непридатним до військової служби в мирний час, придатним до військової служби у військовий час.
Згідно сканкопії додатку «Резерв+», позивач має відстрочку від проходження військової служби строком до 01.01.2027 року. Постанова ВЛК, датована 03.12.2025, - придатний до служби у в/ч забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, НЦ, закладах (установах), медпідрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, ОЗ, охорони, інвалідність ІІІ групи.
Згідно Довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивач 14.11.2025 о 11:45 год. буд доставлений (супроводжений) працівником поліції до ІНФОРМАЦІЯ_1 з причин порушення військового обліку.
14.11.2025 старшим солдатом ОСОБА_3 у відношенні позивача складено протокол за №1189 про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП.
Згідно вказаного протоколу, під час проведення звірки облікових даних виявлено, що позивач пройшов медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно із рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки, не виконав правила військового обліку, встановлені законодавством, чим порушив вимоги пункт 3 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме не пройшов медичний огляд (ВЛК) під час мобілізації.
Також, згідно вказаного протоколу, цей протокол складено у присутності двох свідків, позивачеві роз`яснено права, передбачені статтею 63 Конституцією України та статтею 268 КУпАП, що засвідчено підписом останнього з датою такого засвідчення. Зі змістом протоколу позивач ознайомився під підпис, у тому числі із датою, часом та місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення. У протоколі позивач виклав пояснення, де зазначив про необізнаність з обов`язком щодо повторного проходження медичного огляду (ВЛК).
Розглянувши матеріали адміністративне правопорушення, начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 винесено постанову від 28.11.2025 року №1947, якою громадянина ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП та накладено штраф у сумі 17000 гривень.
Не погоджуючись із правомірністю та обґрунтованістю постанови відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.
Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та діє на даний час.
Указом Президента України від 24.02.2022 року №65/2022 оголошено загальну мобілізацію.
Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Пунктом 3 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
У пункті 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21.03.2024 №3621-IX установлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Отже, в силу приписів цього Закону №3621 громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом, з дня набрання чинності цим Законом (04.05.2024) зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби.
При цьому, судом першої інстанції правильно звернуто увагу на те, що такі громадяни зобов`язані були самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість доводів позивача (апелянта) про відсутність у його діях складу правопорушення з причини не одержання від ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідного виклику для проходження медичного огляду, у тому числі відповідного направлення на медичний огляд.
Частиною 1 статті 210-1 КУпАП передбачено, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно частини 3 статті 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Поряд з тим, слід враховувати, що згідно частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
У статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.
Відповідно до частини 1 статті 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частинах дев`ятій і десятій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).
Згідно частини 9 статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Таким чином, строк накладення адміністративних стягнень за вчинення правопорушень, передбачених статтями 210 та 210-1 КУпАП, становить три місяці з дня його виявлення.
При цьому, під час вирішенні питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення дотримання уповноваженою особою строку накладення адміністративного стягнення.
Повертаючись до обставин справи, слід враховувати, що порушення позивачем правил військового обліку полягає у невиконанні ним вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» №3621-IX в частині обов`язку пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби у строк до 5 червня 2025 року.
В даному випадку, днем вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 3 статті 210-1 КУпАП, є день, коли позивачем не вчинені дії, які він повинен вчинити, а саме 05.06.2025. Таке правопорушення не носить характеру триваючого та вичерпується фактом проходження повторного медичного огляду до конкретної дати.
У спірному випадку, початок перебігу строку накладення адміністративного стягнення слід пов`язувати з днем його виявлення. Днем виявлення правопорушення слід вважати день, коли уповноважений на складення протоколу про адміністративне правопорушення орган отримав будь-які відомості про можливе вчинення адміністративного правопорушення. При цьому, день виявлення адміністративного правопорушення не тотожний дню складення протоколу про адміністративне правопорушення.
Виходячи з положень частини 9 статті 38 КУпАП, строк накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 210-1 КУпАП, становить три місяці з дня його виявлення, тобто у відношенні до позивача перебіг такого строку почався з 06 червня 2025 року.
Однак, оспорювана постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення за статтею 210-1 КУпАП прийнята 28 листопада 2025 року, тобто поза межами тримісячного строку, передбаченого частиною 9 статті 38 КУпАП.
Встановлені у справі обставини унеможливлюють вирішення питання щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, з огляду на сплив строку притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Згідно пункту 3 частини 1 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи викладене, оскільки доводи позивача (апелянта) про порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення знайшли своє часткове підтвердження, допущене порушення є суттєвим та перешкоджало провадженню у справі про адміністративне правопорушення, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для скасування оспорюваної постанови ІНФОРМАЦІЯ_3 із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального і процесуального права та обставинам справи, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідно до статті 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.
Відповідно до приписів частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 травня 2026 року – скасувати.
Ухвалити у справі нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення – задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення від 28.11.2025 №1947 про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , штрафу у розмірі 17000 гривень.
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: Ю.М. Градовський 

Г.П. Казанчук