ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2026 р. | Справа № 520/29467/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Русанової В.Б. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2026, головуючий суддя І інстанції: Бадюков Ю.В., м. Харків, повний текст складено 07.04.26 у справі № 520/29467/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Військової частини НОМЕР_1   
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні поранення пов`язаного із захистом Батьківщини з 30.07.2024 по 16.09.2024, з 16.09.2024 по 26.09.2024 та 26.09.2024 по 12.10.2024;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні поранення пов`язаного із захистом Батьківщини з 30.07.2024 по 16.09.2024, з 16.09.2024 по 26.09.2024 та 26.09.2024 по 12.10.2024.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2026 у справі № 520/29467/25 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні поранення пов`язаного із захистом Батьківщини з 30.07.2024 по 16.09.2024, з 16.09.2024 по 26.09.2024 та 26.09.2024 по 12.10.2024.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні поранення пов`язаного із захистом Батьківщини з 30.07.2024 по 16.09.2024, з 16.09.2024 по 26.09.2024 та 26.09.2024 по 12.10.2024.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що матеріали адміністративної справи № 520/29467/25 не містять належних та допустимих доказів, які б обґрунтовували позовні вимоги. Враховуючи викладені норми чинного законодавства України та фактичні обставини справи, Військова частина НОМЕР_1 вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову. Водночас під час розгляду справи суд не врахував, наведену правову позицію відповідача, що призвело до ухвалення ним незаконного рішення.
Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з дослідженням усіх доказів та встановленням усіх обставин у справі. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також – КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке. 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 29.10.2022 під час проходження служби у Військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_1 отримав поранення (травму), що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення контузії, каліцтва) № 1704 від 15.02.2023, виданою ВЧ НОМЕР_1 .
Так, відповідно до довідки № 1704 від 15.02.2023 отримане поранення солдата ОСОБА_1 є наслідком артилерійського обстрілу зі сторони збройних сил Російської Федерації під час виконання бойового завдання у районі відповідальності НОМЕР_2 механізонаною багальйону Військової частини НОМЕР_3 в АДРЕСА_1 .
Травма включає: «мінно-вибухову травму, осколкове поранення лівої стопи з переломом четвертої та п`ятої плюсневих кісток, осколкове поранення правого стегна та гомілки, осколкове поранення п`ятого пальця лівої кисті, ссадна лівої щоки».
Відповідно до виписок №2594, №13101, №1522 із медичних карток стаціонарного лікування ОСОБА_1 внаслідок зазначеної травми та її наслідків позивач перебував на стаціонарному лікуванні, зокрема, протягом наступних періодів: з 30.07.2024 по 16.09.2024 у Львівському обласному госпіталі ветеранів війни та репресованих ім. ОСОБА_2 ; з 16.09.2024 по 26.09.2024 у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону; з 26.09.2024 по 12.10.2024 у Львівському обласному госпіталі ветеранів війн та репресованих ім. Ю.Липи.
Отже, внаслідок поранення та його наслідків позивач сукупно та безперервно перебував на стаціонарному лікуванні з 30.07.2024 по 16.09.2024, з 16.09.2024 по 26.09.2024 та 26.09.2024 по 12.10.2024.
11.06.2025 у рамках надання правової допомоги до ВЧ НОМЕР_1 було скеровано адвокатський запит з питання нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди до 100000 грн за періоди його стаціонарного лікування, право на яку передбачено відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Листом від 05.08.2025р. №15290 Військова частина НОМЕР_1 повідомила, що періоди нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, відповідно до виписних епікризів свідчать про те, що лікування не було пов`язане із захистом Батьківщини, а пов`язане із соматичним захворюванням та його ускладненнями. З огляду на вищевикладене солдат ОСОБА_1 не має право на виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень 00 копійок, передбаченої Постановою Кабінету міністрів України №168 від 28.02.2022.
Не погоджуючись з діями відповідача щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди за періоди з 30.07.2024 по 16.09.2024, з 16.09.2024 по 26.09.2024 та 26.09.2024 по 12.10.2024, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про порушення відповідачем прав та інтересів позивача у публічно-правових відносинах.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, переглядаючи справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого. 
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини 2 статті 1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з частиною 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168) встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Абзацом 4 пункту 1 Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
З аналізу наведених норм Постанови №168 випливає встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що у спірних правовідносинах вищевказані умови дотримані та підтверджуються довідкою Військової частини НОМЕР_1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №1704 від 15.02.2023 та виписками №2594, №13101, №1522 із медичних карток стаціонарного лікування позивача.
Спірним у справі є питання для нарахування додаткової винагороди позивачу за періоди його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за періоди з 30.07.2024 по 16.09.2024, з 16.09.2024 по 26.09.2024 та 26.09.2024 по 12.10.2024 згідно з положеннями Постанови №168.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає, що Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода.
Також, суд зауважує, що для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану, немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування особи на стаціонарному лікуванні.
Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.
Відповідно до пункту 7 окремого доручення Міністра Оборони України від 23.06.2022 № 912/в/29, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень належить включати військовослужбовців, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
При цьому підставою для видання такого наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини.
В даному ж випадку, вищевказані умови, які необхідні для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди позивачем дотримані та підтверджуються наступними документами.
Довідкою тимчасової військово-лікарської комісії № 4198 від 29 серпня 2024 року підтверджено, що позивачу проведено медичний огляд ТВЛК 29.08.2024 року. 
Діагноз та постанова військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Повна зовнішня жовчева нориця як наслідок хронічного псевдотуморального панкреатиту з обструкцією дистального відділу холедоха, виразкової хвороби 12-ти палої кишки, ускладненої пенетрацією у печінку, гепатодуоденальну зв`язку та голівку підшлункової залози з некрозом проксимального відділу холедоха (07.09/23р), жовчним абецесом правого печінкового простору перфорацією та гострим розлитим перитонітом (23.01.24р). Стан після оперативного лікування (31.07.2024): висічення зовнішньої жовчевої нориці, холедоходуоденостомії за Зассе.
Патологічна кукса лівої гомілки, множинні остеофіти малогомілкової та великогомілкової кісток. Стан після оперативного лікування (03.07.2024):реампутації, видалення множинних остеофітів кукси гомілки, пластики власними тканинами. Стан після мінно-вибухової травми (29.10.22р.): вогнепально-уламкового сліпого поранення лівої стопи з переломом IV-V плесневих кісток, осколкового поранення правого стегна та правої гомілки. осколкового поранення І пальця лівої кисті. Ампутаційна кукса лівої стопи.
Ампутаційна кукса 1-го пальця лівої кисті на рівні основи дистальної фаланги. Вторинна анемія середнього ступеня важкості. Стан після оперативних втручань: лапаротомії, резекції антрального відділу шлунка за Більрот II з позаду ободовим анастомозом та міжкишковим анастомозом на довгій петлі за Браун (07.09.23р), релапаротомії, зовнішнього дренування холедоху (09.09,23 р). лапаротомії, розкриття абсесу підпечінкового простору справа, санації та дренування черевної порожнини, лапаростоми (24.01.24). Злукова хвороба органів черевної порожнини, ускладнена гострою ранньою тонкокишковою непрохідністю. Стан після редапаротомії, вісцеролізу, ліквідації звукової непрохідності назоінтестинальної інтуабції (28.01 24р) Повторні кровотечі з виразками цибулини 12-ти палої кишки (27.02.24р). Сладж синдром S88.1. Згідно класифікатора тяжкості отриманих травм дана травма відноситься до тяжких (наказ МОЗ України №370 від 04.07.2007р.). Травма, пов`язана зі захистом Батьківщини. Визначено, що потребує тривалого лікування. 
Виписками №2594, №13101, №1522 із медичних карток стаціонарного лікування ОСОБА_1 підтверджено, що позивач перебував на лікуванні: з 30.07.2024 по 16.09.2024 у Львівському обласному госпіталі ветеранів війни та репресованих ім.Ю.Липи; з 16.09.2024 по 26.09.2024 у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону; з 26.09.2024 по 12.10.2024 у Львівському обласному госпіталі ветеранів війн та репресованих ім. Ю.Липи.
Таким чином факт перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми, каліцтва) за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії у зв`язку з захистом Батьківщини, підтверджується належними та допустимими, достатніми та достовірними доказами.
Разом із тим відповідач не надав до суду доказів та не вказав аргументованих доводів щодо підстав невиплати позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100000 грн пропорційно дням за періоди його перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я періоди з 30.07.2024 по 16.09.2024, з 16.09.2024 по 26.09.2024 та 26.09.2024 по 12.10.2024.
З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні поранення пов`язаного із захистом Батьківщини з 30.07.2024 по 16.09.2024, з 16.09.2024 по 26.09.2024 та 26.09.2024 по 12.10.2024 та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні поранення пов`язаного із захистом Батьківщини з 30.07.2024 по 16.09.2024, з 16.09.2024 по 26.09.2024 та 26.09.2024 по 12.10.2024.
Доводи апеляційної скарги з зазначених підстав не спростовують висновків суду першої інстанції і свідчать про незгоду відповідача з правовою оцінкою обставин справи, установлених у процесі її розгляду.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Ураховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2026 у справі № 520/29467/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя | | Я.В. П`янова
Судді | | В.Б. Русанова   А.О. Бегунц