ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2026 р.  м. Київ Справа № 911/527/26 

Розглянувши матеріали справи за позовом Бучанської міської ради
до Фермерського господарства «ЗАСТАВА»
про стягнення 26 914,66 грн. та розірвання договору оренди землі

Суддя Карпечкін Т.П.
За участю представників:
від позивача: Шумей Т.К.;
від відповідача: не з`явився.

Обставини справи:
До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Бучанської міської ради до Фермерського господарства «ЗАСТАВА» про стягнення 26 914,66 грн. та розірвання договору оренди землі.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.03.2026 відкрито провадження у справі № 911/527/26 за правилами загального позовного провадження. Сторони належним чином повідомлені про дане судове провадження. 
В ході підготовчого провадження у справі № 911/527/26 судові засідання відкладались з метою з`ясування усіх обставин, передбачених ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.
За наслідками підготовчого провадження у справі позивач позовні вимоги підтримав, зазначили про те, що ним повідомлено про всі обставини справи, які йому відомі, та надані суду всі наявні у нього докази. Відповідач до суду не з`являвся, заперечень проти позову не подав. 
На виконання вимог ч. 1 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України та ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України судом під час підготовчого провадження у справі № 911/527/26 вирішено питання та вчинено усі дії, необхідні для підготовки справи до розгляду по суті.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
Враховуючи те, що судом під час підготовчого судового засідання вирішено питання, зазначені в ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України та вчинено усі необхідні дії, передбачені ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 08.06.2026.
У ході розгляду справи по суті оголошувалась перерва на 15.06.2026 у зв`язку з обставинами, які підпадають під випадки, наведені у ст. 216 Господарського процесуального кодексу України. 
У судовому засіданні 15.06.2026 представник позивача позовні вимоги підтримав, відповідач до суду не з`являвся, заперечень проти позову не подав. 
Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються складом суду, який розглянув справу.
Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.
У зв`язку з чим, в судовому засіданні 15.06.2026 судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з викладених у позові обставин, Бучанська міська рада звернулась до суду з позовом про стягнення з Фермерського господарства «ЗАСТАВА» 26 914,66 грн. заборгованості з орендної плати, розірвання Договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3221055300:03:001:0239 від 09.10.2007, укладеного між Бородянською районною адміністрацією (правонаступник Бучанська міська рада) та керівником Фермерського господарства «Застава» Дєдковським Анатолієм Павловичем, та додаткової угоди до нього, зобов`язання Фермерського господарства «Застава» за актом приймання-передачі повернути Бучанській міській раді земельну ділянку з кадастровим номером 3221055300:03:001:0239.
Частиною 1 статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.
Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності.
Після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб (ст. 8 Закону).
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про фермерське господарство» земельні ділянки, які використовуються фермерським господарством на умовах оренди, входять до складу земель фермерського господарства.
За змістом статей 1, 5, 7, 8 і 12 Закону України «Про фермерське господарство» після укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства та проведення державної реєстрації такого господарства обов`язки орендаря цієї земельної ділянки виконує фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.
Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 16.10.2019 у справі № 365/65/16-ц, від 13.03.2018 у справі № 348/992/16-ц та від 21.11.2018 у справі № 272/1652/14-ц.
Таким чином, належним відповідачем за даним спором щодо виконання Договору оренди земельної ділянки, отриманої для ведення фермерського господарства, є саме Фермерського господарства «ЗАСТАВА».
Наведене також додатково підтверджується висновками Бородянського районного суду Київської області, викладеними в ухвалі від 10.02.2022 у справі 367/8660/21 про відмову у відкритті провадження за позовом Бучанської міської ради до ОСОБА_1 .
У зазначеній ухвалі судом встановлено, що після укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства та проведення державної реєстрації такого господарства обов`язки орендаря цієї земельної ділянки виконує фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалася.
За таких обставин, за змістом спірних відносин спір у справі є таким, що виник із господарських відносин, відтак підвідомчий господарському суду; за суб`єктним критерієм сторонами у спорі є орендодавець – Бучанська міська рада та орендар – Фермерське господарство «Застава» незалежно від зазначення у договорі оренди орендарем фізичної особи – керівника фермерського господарства, а подання позову Бучанською міською радою до неналежного відповідача є окремою підставою для відмови у позові.
Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що у відносинах, а також спорах з іншими суб`єктами, голова фермерського господарства, якому була передана у власність, постійне користування чи оренду земельна ділянка, виступає не як самостійна фізична особа, власник, користувач чи орендар земельної ділянки, а як представник (голова, керівник) фермерського господарства. У таких правовідносинах їх суб`єктом є не фізична особа - голова чи керівник фермерського господарства, а фермерське господарство як юридична особа (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 615/2197/15-ц.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив та надав докази, що 09.10.2007 між ОСОБА_1 , як засновником Фермерського господарства «Застава», та Бородянською районною державною адміністрацією було укладено Договір оренди земельної ділянки, скріплений печаткою ФГ «Застава» (далі – Договір).
Зазначений Договір зареєстрований у Бородянському районному відділі Київської регіональної філії № 8 «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 09.10.2007 № 040732400003.
Згідно з п. 1 Договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення фермерського господарства, яка знаходиться на території Бабинецької селищної ради, за межами населеного пункту смт. Бабинці.
Факт передачі орендованої земельної ділянки Дєдковському А.П. підтверджується актом приймання-передачі об`єкту оренди від 31.10.2007.
Об`єктом оренди визначено земельну ділянку загальною площею 40,0 га, у тому числі ріллі 24,0 га, сіножатей 16,0 га. На час складання Договору оренди на земельній ділянці об`єкти нерухомого майна – відсутні (п.п. 2, 3.4 Договору).
Пунктом 8 Договору встановлено, що договір укладено на 49 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
Річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку № 1033 від 19.03.2021 складає 412 083,74 грн., відповідно, орендна плата за користування земельною ділянкою на рік становить 12 362,51 грн. (п. 2 Додаткової угоди до Договору).
Земельна ділянка передається в оренду для ведення фермерського господарства. Цільове призначення земельної ділянки – землі сільськогосподарського призначення. Умови збереження стану об`єкта оренди полягає в обґрунтованому раціональному використанні земельної ділянки в порядку, передбаченому чинним законодавством (п.п. 15 – 17 Договору).
Згідно з п. 28 Договору орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил, у тому числі місцевих правил забудови населених пунктів; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати.
В свою чергу орендарі - землекористувачі зобов`язані: забезпечувати використання землі за цільовим призначенням; додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату (п. 31 Договору).
Дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін або за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором (п. 38 Договору).
За невиконання або неналежне виконання умов договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього Договору (п. 41 Договору).
За наслідками проведення адміністративно-територіальної реформи, рішенням Бучанської міської ради від 24.12.2020 № 343-5-VІІІ спірну земельну ділянку з кадастровим номером 3221055300:03:001:0239, площею 40 га, було прийнято у комунальну власність Бучанської міської територіальної громади.
На підставі звернення Дєдковського А.П., враховуючи пропозицію комісії з питань регулювання земельних відносин, екології та природокористування, з метою приведення Договору оренди від 09.10.2007 у відповідність в частині заміни орендодавця Бородянської районної державної адміністрації на Бучанську міську раду та в частині зазначення орендної плати рішенням Бучанської міської ради від 27.05.2021 № 1162-12-VІІІ вирішено внести відповідні зміни до Договору.
У зв`язку з чим, 15.06.2021 між Дєдковським А.П. та Бучанською міською радою укладено додаткову угоду про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки від 09.10.2007, якою замінено орендодавця з Бородянської районної державної адміністрації на Бучанську міську раду.
Крім того, внесено зміни до пунктів 9, 11 розділу «Орендна плата». Річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку № 1033 від 19.03.2021 складає 412 083,74 грн. Орендна плата за користування земельною ділянкою на рік становить 12 362,51 грн. (п. 2 угоди).
Як зазначає позивач, з метою проведення комплексного моніторингу, аудиту та обстеження земельної ділянки комунальної власності стосовно використання її орендарем, працівниками виконавчих органів Бучанської міської ради, а також геодезистом ТОВ «ЗУК» Хоруженком М.М. у присутності уповноваженої особи користувача земельної ділянки Дєдковського А.П. 26.06.2025 було здійснено комісійний виїзд на місцевість.
Комісійне обстеження проводилося з метою перевірки дотримання орендарем умов договору оренди земельної ділянки, вимог земельного та природоохоронного законодавства, а також фактичного стану використання земельної ділянки відповідно до її цільового призначення та визначеного складу угідь.
Згідно акту обстеження земельної ділянки комунальної власності на території Бабинецького старостинського округу від 26.06.2025 виявлено невідповідність складу угідь, зазначених у Договорі оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3221055300:03:001:0239, та фактичному використанню земельної ділянки.
Зазначена невідповідність має системний, тривалий та істотний характер, оскільки охоплює значну частину орендованої земельної ділянки та призводить до зміни її природних, фізичних і правових характеристик.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням, а також порушення режиму використання земель, що підлягають особливій охороні, є порушенням земельного законодавства.
Фактичне перетворення сільськогосподарських угідь на об`єкти водного фонду без відповідного проєкту землеустрою є формою нецільового використання, оскільки правовий режим земель водного фонду (ст. 59-61 ЗК України) відрізняється від режиму земель сільськогосподарського призначення (ст. 22 ЗК України). Відтак, землекористувачем відбулася самовільна зміна угідь.
У процесі користування земельною ділянкою відповідач отримав дозвільні документи на будівництво ставків, здійснив будівництво та облаштування ставків на орендованій земельній ділянці та змінив фактичний спосіб використання земельної ділянки, перетворивши її на водний об`єкт (гідротехнічну споруду).
Разом із тим, відповідач не ініціював та не забезпечив внесення змін до Державного земельного кадастру, у зв`язку з чим відомості про цільове призначення та фактичний стан земельної ділянки не відповідають дійсності.
Отже, відповідач, будучи орендарем земельної ділянки сільськогосподарського призначення, допустив самовільну зміну складу угідь земельної ділянки без розроблення та затвердження відповідної документації із землеустрою та без внесення змін до Державного земельного кадастру, чим порушив вимоги земельного законодавства України та умови укладеного договору оренди землі.
Землі сільськогосподарського призначення мають спеціальний правовий режим використання. Відповідно до статей 31, 33– 37 Земельного кодексу України такі землі повинні використовуватися виключно в межах визначеного виду угідь із дотриманням вимог щодо раціонального використання та охорони земель.
Частиною п`ятою статті 20 Земельного кодексу України передбачено, що право самостійного визначення виду використання земельної ділянки в межах певної категорії земель не поширюється на землі сільськогосподарського призначення. Таким чином, відповідач не був наділений правом змінювати вид угідь земельної ділянки на власний розсуд.
Крім того, відповідно до статті 3 Закону України «Про державний земельний кадастр» одним із принципів ведення Державного земельного кадастру є обов`язковість внесення до нього відомостей про всі об`єкти кадастру. 
Згідно з пунктом 4 статті 21 Закону України «Про державний земельний кадастр» відомості про склад угідь земельної ділянки підлягають обов`язковому внесенню до Державного земельного кадастру на підставі відповідної документації із землеустрою. Фактичне використання земельної ділянки зі зміненим складом угідь без розроблення такої документації та без внесення достовірних відомостей до Державного земельного кадастру є грубим порушенням принципів ведення кадастру та умов договору оренди.
Внаслідок самовільної зміни складу угідь відбулося фактичне виключення значної частини земельної ділянки зі складу сільськогосподарських угідь, що безпосередньо вплинуло на нормативну грошову оцінку земельної ділянки, яка є базою для визначення розміру орендної плати. Таким чином, Бучанська міська територіальна громада як власник земельної ділянки систематично недоотримує орендну плату, що призводить до прямих втрат місцевого бюджету та порушення фінансових інтересів громади. Зазначені обставини свідчать про завдання шкоди бюджету територіальної громади внаслідок протиправних дій землекористувача.
Зазначені порушення є істотними, оскільки відповідач не лише порушив вимоги земельного законодавства, а й умови Договору оренди землі щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням та з дотриманням встановленого складу угідь. Такі дії позбавили орендодавця того, на що він розраховував при укладенні договору, а саме – належного, законного та економічно обґрунтованого використання земельної ділянки.
Відповідно до положень Закону України «Про оренду землі» та ст. 651 Цивільного кодексу України істотне порушення умов договору однією зі сторін є підставою для його розірвання в судовому порядку. Самовільна зміна угідь земельної ділянки сільськогосподарського призначення орендарем без належних правових підстав свідчить про істотне порушення умов договору оренди землі та є достатньою підставою для розірвання такого договору. 
Крім того, як стверджує позивач, відповідачем систематично не сплачувалась орендна плата за землю.
Нормативна грошова оцінка земельної ділянки сільськогосподарського призначення відповідно до витягу з технічної документації станом на 18.03.2021 становить 412 083,74 грн.
Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата є платою, яку орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди.
Згідно зі статтею 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати за земельні ділянки визначається у відсотках від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Умовами договору встановлено розмір орендної плати - 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
Відповідно до статті 289 Податкового кодексу України нормативна грошова оцінка земель підлягає щорічній індексації на коефіцієнт, який визначається центральним органом виконавчої влади у сфері земельних відносин - Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру. Індексація застосовується кумулятивно. Це означає, що для визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки у відповідному році необхідно перемножити НГО на всі коефіцієнти індексації за попередні роки з дати проведення НГО.
За розрахунком позивача згідно з інформацією, наданою Земельним відділом та фінансовим управлінням Бучанської міської ради, загальна сума нарахування за земельну ділянку:
- у 2024 році нарахована орендна плата у сумі 12 993 грн. за рік, кошти, що надійшли – 630,5 грн.;
- у 2025 році нарахована орендна плата у сумі 14 552,16 грн. за рік, кошти, що надійшли – 0 грн.
Таким чином, загальна сума заборгованості по сплаті орендної плати становить 26 914,66 грн.
Систематична несплата орендної плати є істотним порушенням умов договору оренди землі та вимог земельного законодавства, що відповідно до статті 141 Земельного кодексу України та статті 31 Закону України «Про оренду землі» є підставою для розірвання договору оренди землі.
Таким чином, відповідачем допущено систематичне порушення умов договору оренди землі, що виразилось у несплаті орендної плати протягом двох бюджетних періодів поспіль, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 26 914,66 грн., про стягнення якої заявлено у позові.
Статтею 35 Закону України «Про охорону земель» передбачено, що власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку.
В силу ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди.
Орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі (ч. 1 ст. 25 Закону України «Про оренду землі»).
Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки зобов`язаний виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі.
Частиною 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Стаття 141 Земельного кодексу України передбачає таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу.
Виходячи з норми ст. 25 Закону України «Про оренду землі», орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.
Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку (ст. 24 Закону України «Про оренду землі»).
Відповідно до ст. 36 Закону України «Про оренду землі» передбачена відповідальність згідно із законом та договором, у разі невиконання зобов`язань за договором оренди землі.
Згідно з п. 41 Договору оренди земельної ділянки за невиконання або неналежне виконання умов даного договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та даного договору.
Згідно з чинною судовою практикою для дострокового розірвання договору оренди землі за рішенням суду достатньо встановлення самого факту такого істотного порушення, а подальше його усунення не позбавляє орендодавця права вимагати розірвання договору у зв`язку із невиконанням його умов (постанова Верховного Суду від 28.01.2019 у справі № 473/4413/17, постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.01.2020 у справі № 468/1498/17-ц).
Також, у постанові від 23.03.2021 у справі № 922/2754/19 Верховний Суд дійшов висновку, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена заборгованість в подальшому (після звернення з позовом про розірвання договору).
Верховний Суд у постанові від 10.11.2021 у справі № 175/642/19 вказав, що тлумачення пункту «д» частини першої статті 141 Земельного кодексу України, частини другої статті 651 Цивільного кодексу України свідчить, що несплата орендної плати охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо). Подібний правовий висновок викладено також у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 293/1011/16-ц.
Таким чином, часткова сплата заборгованості не спростовує факту систематичного порушення умов договору, що є самостійною та достатньою підставою для розірвання договору на вимогу орендодавця.
Відповідачем факт не сплати орендних платежів та недотримання цільового використання земельної ділянки не заперечено та не спростовано.
Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: розірвання договору; відшкодування збитків.
Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (стаття 615 цього ж Кодексу).
Матеріалами справи підтверджується факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань у частині своєчасного та у повному обсязі внесення орендної плати та цільового використання земельної ділянки.
Відповідно до частини 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Згідно з ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Істотні умови договору оренди землі визначено ст. ст. 15, 21-23 Закону України «Про оренду землі».
За наведених обставин, враховуючи систематичну несплату відповідачем орендних платежів за користування земельною ділянкою, вимога про стягнення з відповідача 26 914,66 грн. заборгованості з орендної плати доведена, обґрунтована і підлягає задоволенню.
Встановлений у ході розгляду спору факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань у частині своєчасного та у повному обсязі внесення орендної плати та цільового використання земельної ділянки є підставою для задоволення позовної вимоги про розірвання Договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3221055300:03:001:0239 від 09.10.2007, укладеного між Бородянською районною адміністрацією (правонаступник Бучанська міська рада) та керівником Фермерського господарства «Застава» Дєдковським Анатолієм Павловичем, та додаткової угоди до нього.
Згідно зі ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.
У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.
Таким чином, вимога про зобов`язання Фермерського господарства «Застава» за актом приймання-передачі повернути Бучанській міській раді земельну ділянку з кадастровим номером 3221055300:03:001:0239, правомірна, обґрунтована і підлягає задоволенню.
Згідно зі ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. 
Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними у розумінні ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Згідно з ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Як визначено ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За наслідками розгляду спору позовні вимоги позивачем доведені та обґрунтовані, відповідачем незаперечені та не спростовані, тому підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити повністю.
2. Стягнути з Фермерського господарства «Застава» (07832, Київська обл., Бучанський р-н, сел. Бабинці, вул. Козацька, 47, код ЄДРПОУ 34357956) на користь Бучанської міської ради (08292, Київська обл., Бучанський р-н, місто Буча, вул. Енергетиків, будинок 12, код ЄДРПОУ 04360586) 26 914,66 грн. заборгованості з орендної плати та 7 987,20 грн. витрат по сплаті судового збору.
3. Розірвати Договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3221055300:03:001:0239 від 09.10.2007, укладений між Бородянською районною адміністрацією (правонаступник Бучанська міська рада) та керівником Фермерського господарства «Застава» Дєдковським Анатолієм Павловичем, та додаткову угоду до нього.
4. Зобов`язати Фермерське господарство «Застава» (07832, Київська обл., Бучанський р-н, сел. Бабинці, вул. Козацька, 47, код ЄДРПОУ 34357956) за актом приймання-передачі повернути Бучанській міській раді (08292, Київська обл., Бучанський р-н, місто Буча, вул. Енергетиків, будинок 12, код ЄДРПОУ 04360586) земельну ділянку з кадастровим номером 3221055300:03:001:0239.
5. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено у порядку і строки, встановлені ст.ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 14.07.2026.

Суддя Т.П. Карпечкін