Справа № 692/1006/26 
Провадження №  1-кп/692/180/26 
10.07.2026 

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2026 року       с-ще Драбів 

Драбівський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
за участю секретаря   ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні кримінальне провадження № 12026255320000283 від 17.06.2026 відносно:
ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Біла Церква, Київської області,громадянки України, освіта неповна загальна середня, не працюючої, неодруженої, зареєстрованої за адресою:  АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, 

ВСТАНОВИВ:
Згідно зі ст. З Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Відповідно до ст. 28 Конституції України, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється на інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання.
Відповідно до положень ст. 68 Конституції України ОСОБА_3 зобов`язана неухильно дотримуватися положень Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Незважаючи на це, ОСОБА_3 , перебуваючи у сімейних відносинах із потерпілим ОСОБА_4 , який є особою з інвалідністю ІІІ групи та особою похилого віку, спільно проживаючи з ним за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, всупереч вимогам Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», 12.06.2026 близько 21 год. 05 хв., перебуваючи на території вказаного домоволодіння, де в цей час знаходився потерпілий ОСОБА_4 , під час раптово виниклої словесної суперечки з останнім, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на заподіяння потерпілому фізичного болю, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання їх наслідків, перебуваючи навпроти потерпілого, нанесла один удар кулаком правої руки в область лівої кисті руки ОСОБА_4 , чим спричинила останньому фізичний біль, не завдавши тілесних ушкоджень.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 126 КК України як умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.
Під час досудового розслідування ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку визнала повністю, щиро розкаялась.
Обвинувачена ОСОБА_3 під час досудового розслідування, у присутності захисника – адвоката ОСОБА_5 , надала заяву, в якій зазначила, що беззаперечно визнає свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, згодна із встановленими слідством обставинами, ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження та згодна на розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні.
Потерпілий ОСОБА_4 під час досудового розслідування надав заяву, в якій зазначив, що згоден із встановленими слідством обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоден на розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні.
Тому суд розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень ч. 2 ст. 382 КПК України.
За таких обставин винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, тобто умисному завданні удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень, доведена повністю.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При призначенні покарання обвинуваченій суд враховує наступні обставини.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає її щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, інші обставини, що пом`якшують покарання, передбачені ч. 2 ст. 66 КК України: здійснення благодійної діяльності, спрямованої на підтримку обороноздатності держави (надання матеріальної допомоги Збройним Силам України).
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченій, відповідно до ст. 67 КК України суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, особи з інвалідністю та особи, з якою винна перебуває у сімейних відносинах.
В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченої, суд враховує, що на спеціальних обліках ОСОБА_3 не перебуває, раніше не судима, не працює, неодружена, неповнолітніх дітей на утриманні не має, є постраждалою 4-ї категорії в наслідок аварії на Чорнобильській АЕС.
Призначаючи міру покарання ОСОБА_3 суд враховує, що вчинене, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується посередньо, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що для досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, а саме виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень є необхідним призначити покарання в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 126 КК України у виді штрафу.
Згідно ч. 1 ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки:
1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства;
2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності;
3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин;
4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб;
5) направлення для проходження програми для кривдників або пробаційної програми.
Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством необхідно застосувати до обвинуваченої обмежувальний захід, поклавши на неї обов`язок, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме, направити ОСОБА_3  для проходження програми для кривдників на строк 3 місяці.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Речові докази по справі відсутні. 
Процесуальні витрати по справі відсутні.
На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 373, 374, 375, 376, 381-382 КПК України, суд 
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватою у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. 
Відповідно до п.5 ч.1 ст.91-1 КК України, в інтересах потерпілого ОСОБА_4 від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, застосувати до ОСОБА_3 обмежувальний захід у видінаправлення для проходження програми для кривдників строком 3 місяці.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду через Драбівський районний суд Черкаської області.
Відповідно до положень ч.1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1